МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/1299/23
Провадження № 22-ц/812/31/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Максютенка О.А., в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2023 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені за несвоєчасне виконання аліментного зобов`язання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 2000 року по 2013 рік перебувала в шлюбі з відповідачем, в період якого, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народилась донька ОСОБА_3 .

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2014 року по справі №484/871/14-ц з відповідача ОСОБА_1 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач неналежно виконував свій обов`язок та не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, внаслідок чого утворилася заборгованість по виплаті аліментів, що станом на 01 лютого 2023 року становить 94612,70 грн.

Посилаючись на ст. 196 СК України, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 29845,71 грн, яка виникла внаслідок заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки за період з 01.05.2021 року по 01.02.2023 року.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів, які стягуються на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 29845,71 грн, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2014 року з відповідача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого старшим державним виконавцем у Первомайському відділі державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.02.2023 року становить 94612,70 грн.

Також суд виходив з того, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Тому судом першої інстанції був прийнятий до уваги розрахунок суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів наведений позивачкою у позові.

Оскільки відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів сплати ним заборгованості по аліментам у розмірі 94612,70 грн на утримання доньки ОСОБА_4 , суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду та постановите нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується із висновком суду, оскільки дочка ОСОБА_4 з 2016 року почала проживати разом з батьком, що підтверджується відповідними доказами, зокрема, рішенням Первомайського міськрайонного суду від 10.02.2020.

Більш того, в 2016 році Первомайським міськрайонним судом було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. 10 лютого 2020 року Первомайським міськрайнним судом було змінено розмір стягнених з ОСОБА_2 аліментів на 1/4 частини всіх доходів останньої, починаючи з 27.12.2019 року.

В 2022 році ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву про припинення стягнення аліментів (справа №484/2475/22), предметом позову у якій є припинення стягнення аліментів з відповідача по даній справі. Позов подано 09.08.2022 року. Вважає, що весь цей час з нього незаконно утримуються аліменти, оскільки його дочка проживає разом з ним.

Посилаючись на викладене, просив скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 квітня 2023 року.

Від позивачки ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що апеляційна скарга є необґрунтованою, що аргументи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, надуманими та такими що не відповідають дійсним обставинам, а саме : твердження відповідача про те, що донька ОСОБА_4 з 2016 року почала проживати разом з батьком - ОСОБА_1 . Вказує, що рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.02.2020 року не підтверджує факт проживання доньки з батьком, а підтверджує факт стягнення аліментів.

Також, звертає увагу на те, що 14.03.2014 Первомайським міськрайонном судом Миколаївської області по справі № 484/871/14 року було прийнято рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки та на даний час існує заборгованість по сплаті аліментів, на яку нарахована неустойка /пеня/ за прострочення сплати аліментів, та яку в судовому засіданні відповідач не оспорював.

Твердження відповідача про те, що він у 2022 році дізнався про те, що з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки стягуються аліменти є неправдивими, оскільки з 2014 року по 01.05.2021 ним аліменти на утримання дитини сплачувались та не оспорювались, так як донька проживала з позивачкою.

Також зазначає, що на даний час в провадженні Первомайського міськрайного суд Миколаївської області перебуває справа № 484/2475/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, але зазначений позов втратив свою актуальність, оскільки доньці - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вже виповнилось 18 років.

Посилається, що факт проживання доньки разом з батьком, спростовується довідками Еталонсервіс № 22 від 27.02.23 р. та довідкою квартального комітету № 7 від 28.09.2022р. про місце проживання доньки ОСОБА_4 , а також довідкою В/ч НОМЕР_1 від 27.02.2022 року в якій вказано, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі.

Щодо рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 08.07.22 року № 231 про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначила, що на розгляді комісії ОСОБА_2 не була присутня, оскільки належним чином не була повідомлена і пропустила строк на його оскарження. Дане рішення відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконується і на підтвердження його виконання відповідачем не надано жодного доказу проживання дитини з ним, більш того, дитина не зареєстрована за місцем його проживання.

Також вважає, що відповідачем в апеляційній скарзі невірно вказано, що донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є малолітньою, що не відповідає її року народження, оскільки вона є неповнолітньою та не зрозуміло, яке право на спірне майно втратив відповідач та донька, що взагалі не стосується спору по даній справі.

Посилаючись на викладене, просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення першої інстанції без змін.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року було зупинено апеляційне провадження у даній справі до набрання законної сили рішення у справі № 484/2475/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05 березня 2024 року провадження у справі було поновлено.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, визначаючи юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, колегія суддів виходить з наступного.

Як посилається позивачка сторони з 2000 року по 2013 рік перебували у цивільному шлюбі. Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є сторони у справі.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2014 року з відповідача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 2/484/499/14, виданий 11 січня 2018р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області на виконання зазначеного рішення суду, знаходиться на примусовому виконанні в Первомайському відділі Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Первомайського відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області (а. с. 6) ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка станом на 01 лютого 2023 року складає 94612,70 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо сплати аліментів на дитину, наявність заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_2 звернулася з позовом за стягненням неустойки (пені) на заборгованість за період з 01 травня 2021 року по 31 січня 2023 року.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів)

Частиною 1 статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, судам необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дітей, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Про обізнаність відповідача про необхідність сплачувати аліменти свідчить те, що він згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2014 року був присутній в судовому засіданні та не заперечував проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів та тривалий час виконував дане рішення.

При цьому ч. 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

Однак, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції знайшли своє часткове підтвердження посилання відповідача на те, що дочка сторін певний час проживає з ним.

Так, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2023 року у справі №484/2475/22, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року, встановлено, що до 07 лютого 2022 року спільна донька сторін ОСОБА_4 проживала разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 07 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та донькою виник конфлікт, внаслідок якого донька забрала з собою усі належні їй речі та поїхала з дому матері і більше не повернулася до проживання разом зі своєю матір`ю. 18 травня 2022 року ОСОБА_3 переїхала на постійне проживання до батьком, де і проживала постійно до досягнення нею повноліття.

Тому зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі №484/2475/22, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2014 року, починаючи з 18 травня 2022 року.

Під час розгляду справи № 484/2475/22 був наданий аналіз довідці ОСББ «Орлик», рішенню виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 8 липня 2022 року №231 про визначення проживання ОСОБА_6 разом з батьком ОСОБА_1 та особистими поясненням ОСОБА_6 , яка була допитана судом в судовому засіданні та встановлено конфліктну ситуацію, яка виникла між матір`ю та дитиною, наслідком якої став переїзд дитини на постійне проживання до батька.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В той же час ствердження відповідача, що дочка сторін проживала з ним постійно з 2016 року не знайшло свого об`єктивного підтвердження на підставі наявних у справі доказів.

Отже, переглядаючи рішення у даній справі, апеляційний суд виходить із встановленого факту, що починаючи з 07 лютого 2022 року дочка сторін не проживала з позивачко, а з 18 травня 2022 року стягнення аліментів з відповідача припинено.

Таким чином наявні підстави для стягнення в межах заявлених позовних вимог з відповідача неустойки (пені) у зв`язку із порушенням обов`язку зі сплати аліментів за період з 01 травня 2021р. по травень 2022р.

Розмір заборгованості за вказаний період не оспорювався платником та підтверджений розрахунком державного виконавця.

Однак, при розрахунку пені (неустойки) у зв`язку із простроченням сплати аліментів суд припустився помилки. Також колегія суддів вважає помилковим і наведений позивачкою в позовній заяві розрахунок пені, з яким погодився суд.

Колегія суддів виходить з того, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 р. у справі № 333/6020/16-ц.

У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 р. у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 р. у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 р. у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 р. у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Крім того, аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 р. у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за сплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.

Суд першої інстанції не врахував наведені правові висновки Верховного Суду та помилково при розрахунку пені погодився з розрахунком позивачки, яка визначаючи розмір пені, застосувала формулу, за якою обчислення пені за сплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.

Із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів державного виконавця вбачається, що до квітня 2021р. відповідачем була погашена заборгованість за попередній час шляхом сплати 14680грн.

За квітень 2021 року відповідач повинен був сплатити 2443,25грн., але фактично сплатив 2500грн., тобто переплата становить 56,75 грн., яка підлягає зарахуванню в оплату за травень 2021р.

В травні 2021р. відповідач повинен був сплатити 2443,25грн., але платежів не здійснював, тому заборгованість його за цей місяць становить 2386, 50грн.(2443,25-56,75грн).

В червні 2021р. повинен був сплатити 2443,25грн., але сплатив 2500грн., тобто переплата становить 56,75 грн., яка підлягає зарахуванню в оплату за травень 2021р.

В липні 2021р. повинен був сплатити 2591,25грн., але сплатив 2500грн., тобто борг становить 91,25 грн.

В серпні 2021 року повинен був сплатити 2591,25грн., але сплатив 2500грн., тобто борг становить 91,25 грн.

В вересні 2021р. повинен був сплатити 2591,25грн., але сплатив 1200грн., тобто борг становить 1391,25 грн.

В жовтні 2021р. повинен був сплатити 2733,25грн., але платежів не здійснював, тому заборгованість його за цей місяць становить 2733,25грн.

В листопаді 2021р. повинен був сплатити 2733,25грн., але сплатив 5000грн., тобто переплата становить 2266,75 грн., яка підлягає зарахуванню в оплату за травень 2021р.

В грудні 2021р повинен був сплатити 2733,25грн., але сплатив 2500грн., тому борг становить 233,25грн.

В січні 2022р. повинен був сплатити 2733,25грн., але сплатив 5430грн., тому переплата становить 2696,75грн., яка підлягає зарахуванню в оплату за травень 2021р. (63грн), за липень 2021 (91,25), за серпень 2021(91,25), за вересень 2021(1391,25), за жовтень 2021р.(1060грн). Таким чином залишився не погашеним борг за жовтень 2021р. у сумі 1673, 25грн.

В лютому 2022р повинен був сплатити 1735,70грн., але платежів не здійснив, тому борг становить 1735,70грн.

В березні 2022р повинен був сплатити 3366,82грн., але платежів не здійснив, тому борг становить 3366,82грн.

В квітні 2022р повинен був сплатити 3366,82грн., але платежів не здійснив, тому борг становить 3366,82грн.

Отже заборгованість за травень 2021р. відповідач сплатив: у травні 2021р. 56,75грн., у червні 2021р.- 56,75грн., у листопаді 2021р.-2266,75грн., у січні 2022р.-63грн.

Борг за липень 2021р. у розмірі 91.25грн. сплатив у січні 2022р., за серпень 2021р. борг у розмірі 91.25грн. сплатив у січні 2022р., за вересень 2021р. у сумі 1391,25 сплатив у січні 2022р..

Борг за жовтень 2021 сплатив у січні 2022р. у розмірі 1060грн., не сплаченим залишився борг у розмірі 1673,25грн.

Борг за грудень 2021р. у розмірі 233,25 грн, не сплатив, також не сплаченими залишилася заборгованість за лютий 2022р. у розмірі 1735,70грн, за березень 2022р.- 3366,82грн. та за квітень2022р.- 3366,82грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що розрахунок пені слід провести наступним чином.

За 2021 рік:

за травень: 2266,75грн. х 153 днях1%=3468,12грн.,

63грн. х 214 днівх1%=134,82грн.;

за липень: 91,25 грн. х 153 дні х 1% = 139,61грн.;

за серпень: 91,25 грн. х 123 дні х 1% = 112,23грн.;

за вересень: 1391,25грн. х 92 дні х 1% = 1279,95 грн.;

за жовтень: 1060грн. х 61 день х 1% = 646,60 грн.;

1673,25грн. х 155 днів х 1%=2593,53грн.;

за грудень : 233, 25 грн. х 120 день х 1% = 279,90 грн.

За 2022 рік:

за лютий: 1735,70грн. х 61 день х 1% = 1058,77 грн.;

за березень: 3366,82грн. х 30 днів х 1% = 1010,04 грн..

Таким чином, всього розмір неустойки становить 10 723, 57грн.

Загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів за розрахунком державного виконавця за вказаний період становить 15396,09грн. Тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 10 723, 57грн. пені за прострочення сплати аліментів.

Враховуючи, що рішення суду постановлено внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, його в силу пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України необхідно змінити, зменшивши розмір неустойки, яку слід стягнути з відповідача з 29845 грн. 71 коп. до 10723 грн. 57 коп.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

Порядок та розміри справляння судового збору, підстави звільнення від його сплати визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Оскільки рішення суду змінено, а позивачка звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів, в тому числі неустойки (пені) за пунктом 3 статті 5 Закону № 3674-VI, тому не сплачувала судовий збір в судах першої та апеляційної інстанцій, слід провести розподіл судових витрат наступним чином.

Частиною 1 статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпунктами 1, 6 частини 2 статті 4 цього ж Закону за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання апеляційної скарги - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Також в силу частини 4 статті 6 Закону № 3674-VI якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

З урахуванням викладених вимог закону на час звернення ОСОБА_2 з позовом (07 березня 2023 року) розмір судового збору за подання позовної заяви становив 1073 грн. 60 коп., тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь держави. За подання апеляційної скарги, в якій відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі ним було сплачено судовий збір у розмірі 1610, 40грн. Оскільки викладені в апеляційній скарзі вимоги задоволені апеляційним судом на 36%, то він має право на компенсацію 579,74грн. із сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, загальна сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 493 грн. 86 коп. ( 1073 грн. 60 коп.- 579,74грн.). Тому стягнута судом першої інстанції сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави також підлягає зменшенню з 1073,60 грн. до 493 грн. 86 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 квітня 2023 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму пені за прострочення сплати аліментів, які стягуються на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 29845 грн. 71 коп. до 10723 грн. 57 коп., а також стягнуту з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору 1073,60 грн. до 493 грн. 86 коп.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено12 квітня 2024 року