Справа № 276/957/23
Провадження по справі №2/276/11/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., з участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Хорошівської селищної ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області від 30.05.2022 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З моменту народження дітей сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач взагалі не займається вихованям дітей, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не надає будь-якої матеріальної допомоги. Діти проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та перебувають на утриманні батька. Допомагає піклуватись про дітей мати позивача, ОСОБА_8 , яка проживає разом з ними. У 2020 році мати дітей залишила позивача з дітьми та стала проживати окремо, неодноразово співмешкала з різними чоловіками. ОСОБА_2 утримувалася в слідчому ізоляторі ДУ «Житомирська УВП (№8)». Виходячи з того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не створює умов для їх розвитку, причому це робить свідомо, без поважних причин, тому, на переконання позивача, є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

20.09.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, де ОСОБА_2 просить відмовити позивачу ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з безпідставністю, оскільки займалась вихованням, доглядала дітей. Синів допомагала глядіти мати позивача, так як через її вахтовий метод роботи не було на кого залишати дітей. Навпаки, саме позивач не займався вихованням дітей, не забезпечував належні умови для їх проживання та був відсутній за місцем фактичного проживання. Позивач хоче позбавити її батьківських прав, щоб отримувати більшу допомогу на дітей. З квітня місяця 2023 року вона не мала фізичної можливості здійснювати догляд за дітьми, оскільки знаходилася під вартою. Жодного разу не притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, раніше несудима, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, спиртними напоями не зловживає, є психічно здоровою людиною. Висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей вважає недостатньо обгрунтованим. Так, її сім`я не перебувала на обліку як така, що знаходиться у складних життєвих обставинах. Питання стану виховання дітей ОСОБА_2 жодного разу не розглядалось на засіданнях виконавчого комітету селищної ради, відповідних комісіях та офіційні попередження про зміну ставлення до виховання дітей не виносились. Працівниками відповідних служб не перевірялися умови проживання дітей в сім`ї та акти обстеження матеріально-побутових умов проживання не складались. Вважає, що позивачем не доведено належними доказами її ухилення від виконання батьківських обов`язків, що було б підставою для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.

05.10.2023 року до суду надійшла від представника позивача відповідь на відзив, де він просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , так як мати свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків. Зазначив, що відповідач не відвідує медичні заклади та не приймає участі у лікуванні дітей, не з`являється на батьківські збори, не забезпечує належне утримання синів. Заперечення відповідача не підтверджені відповідними доказами.

16.10.2023 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про позбавлення батьківських прав, де він просить відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог, так як вони є безпідставними та необгрунтованими. Зазначив, що саме позивач не виконував свої батьківські обов`язки по догляду за малолітніми дітьми. ОСОБА_5 постійно створював конфліктні ситуації в сім`ї, а з 2020 року став проживати з іншою жінкою, не виявляв інтерес до власних дітей, не забезпечував їх матеріально, не створював умов для їх розвитку. Відповідач з дітьми була вимушена переїхати в інше житло, яке придбала за власні кошти, проживали в скрутних матеріальних умовах. Рішенням Житомирського районного суду від 16.09.2020 з позивача на користь ОСОБА_9 було стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також на утримання матері до досягнення дитини 3-х років. Позивач аліменти на дітей та дружину не сплачував, добровільно кошти не надавав. Вихованням та утриманням дітей займалась відповідач, а допомагали в цьому її мати - ОСОБА_12 та мати позивача - ОСОБА_8 . У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем у сім`ї позивач була вимушена їхати на роботу в м. Київ, а в подальшому в с. Дубовець Житомирського району, де неофіційно працювала вахтовим методом. Зароблені кошти витрачала на дітей, вільний від роботи час проводила з дітьми. Позивач та його мати просили її відмовитись від дітей, щоб їх батько мав можливість звільнитись з військової служби. Крім того у запереченнях на відповідь на відзив зазначено, що ОСОБА_2 не зверталась до медичного закладу з дітьми, бо не було потреби. Щодо відсутності на батьківських зборах пояснила, що не отримувала повідомлень про їх проведення, зауважень з боку класного керівника та директора не було. Припускає, що могла не з`явитися на збори, у зв`язку з поважними причинами: не повідомлення про дату зборів, зайнятістю на роботі та хворобою.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених в заявах по суті спору. Просила врахувати, що відповідач проживала з дітьми нетривалий час, діти виховуються їхнім батьком та бабусею, де і проживають постійно. ОСОБА_2 не цікавиться навчанням дітей, не виховує їх, не утримує належним чином, а влаштовує власне життя. Коли розпочалась війна, то відповідач залишила дітей та сама виїхала в іншу країну. Відповідач неодноразово вживала в присутності дітей спиртні напої, застосовувала фізичну силу до них. Представник просить врахувати думку дитини, яка не бажає більше спілкуватись з матір`ю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона з позивачем перебувала в шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Сімейне життя з чоловіком погіршилося, позивач змусив її змінити місце своєї реєстрації, внаслідок чого вони припинили проживати разом. Вона придбала будинок в тому ж населеному пункті, діти залишились проживати з нею. Оскільки позивач не забезпечував її з дітьми матеріально, тому вона звернулася до суду із заявами про стягнення аліментів. Позивач не сплачував аліменти взагалі. Діти спочатку жили з нею, а потім, по домовленості зі свекрухою та позивачем на час проведення ремонту, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проживали в будинку ОСОБА_8 . Оскільки не вистачало фінансів на належне утримання дітей та ремонт, ОСОБА_2 влаштувалась на роботу в м. Київ. Вона пересилала гроші на дітей свекрусі, постійно з ними спілкувалась, а коли приїжджала в с. Торчин, то проживала разом з дітьми. У подальшому, влаштувалась на роботу в Житомирську область, щоб бути ближче до дітей. На перший і останній дзвоник у ліцей приходила, цікавилась навчанням дітей. З початком війни в Україні, в березні 2022 року, поїхала в Польщу без дітей, так як позивач зі свекрухою в останній момент не віддали дітей, а сказали, що підвезуть їх до кордону, як тільки вона влаштується. Оскільки дітей ніхто так і не привіз до кордону, тому вона в квітні повернулася в Україну. По приїзді додому, дітей свекруха не віддавала, тому вона була змушена викликати представників служби у справах дітей. Після чого, забрала дітей і цього ж місяця виїхала в Польщу з ними, їх повністю утримувала, займалась вихованням, ОСОБА_13 ходив до школи, а ОСОБА_14 в дитячий садок, а сама влаштувалась на роботу. Крім цього, отримувала соціальну допомогу. Батько в цей час взагалі не допомагав. Алкогольні напої вона не вживала, були випадки, коли з подругами пила безалкогольні напої. Стосовно випадку про телефон, то пояснила, що дійсно розбила його, оскільки, прийшовши з роботи, побачила як ОСОБА_13 плаче через телефон, що не працював, тому вона рознервувалась та розбила телефон. Після цього вона придбала йому новий телефон. В судовому засіданні просила не позбавляти її батьківських прав.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Зазначив, що відповідач займається вихованням дітей, забезпечує їх матеріально, цікавиться їх навчанням та здоров`ям. Дітей на деякий термін залишила свекрусі за домовленістю з нею, бо мусила їхати на роботу, так як батько дітей не сплачував аліменти на їх утримання. Претензій з боку органів влади та служби у справах дітей не було. Коли повернулася додому, то забезпечила дітей одягом, придбала все необхідне до школи. Пізніше влаштувалася на роботу в м. Житомир, щоб бути ближче до дітей, забезпечувала їх матеріально. Позивач не надавав фінансової допомоги. До адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків вона не притягувалася. Сім`я не перебувала на обліку як малозабезпечена та перебуває в складному матеріальному становищі. Коли діти перебували у свекрухи, то ОСОБА_5 налаштовував дітей проти неї, не пускав їх до неї.

Представник третьої особи просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вважає їх обгрунтованими та доведеними. Також підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дітей.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані докази, враховує наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с.20, 22).

Заочним рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30.05.2022 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано (а.сп.16-19).

Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади від 05.05.2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Довідкою виконкому Хорошівської селищної ради №1149 від 04.05.2023 року стверджується, що ОСОБА_5 1993 р.н. проживає в АДРЕСА_3 та на його утриманні перебувають діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.сп.11).

Крім цього, відповідно до довідки, виданої виконкомом Хорошівської селищної ради №104 від 01.05.2023 року, діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувають на утриманні батька. Доглядом та вихованням дітей займається їх баба ОСОБА_8 , 1968 р.н. Діти постійно проживають з бабою за адресою: АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_2 останнім часом доглядом та вихованням своїх дітей не займається (а.сп.21).

Довідка видана Грушківською гімназією Житомирсьокї області від 12.05.2023 р. за №104 підтверджує, що ОСОБА_2 протягом 2022/2023 навчального року не брала участі у вихованні та навчанні сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 4 класу, не підтримувала зв`язків із класним керівником, не цікавилася його успіхами в школі, не з`являлася на батьківські збори, не підтримувала дитину фінансово (а.сп.10).

Відповідно до довідки дитячого лікаря ОСОБА_15 від 16.05.2023 року слідує, що ОСОБА_2 не приймає участі у лікуванні дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , не відвідує медичні заклади (а.сп.9).

Згідно листа ВП №4 Житомирського РУР ГУНП в Житомирській області за №2976/215/02 від 03.05.2023 року, слідчим відділенням поліції проводиться досудове розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України. Відносно неї ухвалою слідчого судді від 28.04.2023 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 25.06.2023. ОСОБА_2 утримувалась в слідчому ізоляторі ДУ «Житомирська УВП (№8) ( а.сп. 12).

Рішенням виконавчого комітету Хорошівської селищної ради №92 від 31.05.2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хорошівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Хорошівської селищної ради від 31.05.2024 року №92, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Висновок обґрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2017 року та мають двох малолітніх дітей ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Рішенням Володарсько-Волиснького районного суду Житомирської області від 30.05.2022 року шлюб між ними було розірвано. Діти знаходяться на утриманні батька, але на даний час проживають з бабою в АДРЕСА_1 , так як батько служить в ЗСУ. Зі слів сусідів, мати вихованням дітей не займалася, влаштовувала своє особисте життя. За інформацією Грушківської гімназії, де навчається ОСОБА_13 , мати протягом 2022-2023 навчального року не брала участі у вихованні та навчанні сина, не підтримувала зв`язків із класним керівником, не цікавилася його успіхами в школі, не з`являлася на батьківські збори, не підтримувала дитину фінансово. 28.04.2023 року ухвалою слідчого судді Володарсьок-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, остання утримується в слідчому ізоляторі ДУ «Житомирська УВП (№8)» в м. Житомирі. З викладеного слідує, що мати належний догляд за дітьми не здійснює, потреби дітей не задовольняє, не займається вихованням та забезпеченням умов для фізичного, духовного та морального розвитку.

Згідно довідки виконкому Хорошівської селищної ради № 191 від 28.09.2023 року, в березні місяці біля приміщення Березівського старостинського округу гр. ОСОБА_2 зі своїм співмешканцем ОСОБА_16 , перебуваючи в нетверезому стані, врізались легковим автомобілем BMW в дерево, зруйнувавши дерев`яну огоржу та сильно пошкодили автомобіль. Хто був за кермом - невідомо ( а.сп.126).

Судовим наказом Житомирського районного суду Житомирської області від 16.09.2020 року ( справа №278/2320/20) стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, щомсіячно, починаючи з 4 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.сп.104-105).

Згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04.11.2020 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, починаючи з 4 вересня 2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку ( а.сп.106-107).

Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2023 року (справа №181/906/23), провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення ( а.сп. 109-110).

Відповідно до копій медичних документів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зверталися до лікарів за медичною допомогою через захворювання та проходили відповідне лікування (а.сп.141-157).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання жительки с. Торчин ОСОБА_8 №31 від 26.01.2024 року слідує, що помешкання ОСОБА_19 знаходиться в задовільному стані, її внуки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проживають з нею. Мати, ОСОБА_2 , в даний час перебуває під домашнім арештом у зв`язку із вчиненням кримінального провадження, по якому триває слідство. Діти з матір`ю не проживають. З бесіди з ними виявлено, що вони не хочуть навіть йти її провідувати. Постійно перебувають у баби ОСОБА_8 , яка займається їх доглядом і вихованням в разі відсутності батька, який на даний час перебуває в ЗСУ, часто приїжджає у відпустку до дому, в цей час опікується своїми дітьми , фінансово їх утримує. ( а.сп.216).

Згідно службової характеристики, наданої командиром війської частини НОМЕР_3 від 2022 року, ОСОБА_5 за час прходження служби зарекомендував себе добре, здатний в повному обсязі виконувати постановлені завдання. (а.сп. 163).

Із витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ВР-001704914 слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 01.11.2023 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.сп.164).

Листом від 27.10.2023 ВП №4 Житомирського районного управління поліції проінформовано представника позивача - адвоката А. Мамедова про те, що 11.04.2022 на лінію «102» надійшло повідомлення, що ОСОБА_2 погрожує фізичною розправою її свекруха ОСОБА_8 , конфлікт виник з приводу дітей (а.сп.161).

Згідно листа-відповіді Державної прикордонної служби України на №276/957/23/11799/2023 від 12.12.2023, ОСОБА_2 перетинала кордон: 17.03.2022 (виїзд), 10.04.2022 (в`їзд), 19.04.2022 (виїзд), ІНФОРМАЦІЯ_5 (в`їзд) ( а.сп.185).

Із заяви ОСОБА_20 , долученої до матеріалів справи від 05.02.2024 року слідує, що остання не може прибути в судове засідання та дати покази, так як ОСОБА_21 погрожує їй та членам її сім`ї ( а.сп. 211).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 повідомили наступне.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що вона є матір`ю відповідача. З моменту народження дітей сімейне життя між подружжям погіршилося, що призвело до розірвання шлюбу. Після розлучення дочка купила житло в с.Торчин, діти проживали разом з нею. Позивач не допомагав її дочці на утримання дітей, врезультаті чого вона подала до суду заяви про стягнення алментів. Коли ОСОБА_24 поїхала на роботу, то діти проживали зі свекрухою, вона їм допомагала матеріально. Вперше ОСОБА_24 поїхала в Польшу без дітей, бо мала спочатку влаштуватися на роботу, а пізніше забрати синів. Коли вернулася в Україну, то свекруха не віддала дітей, вона зверталася в соціальну службу за допомогою. Пізніше діти поїхали з нею за кордон. Батько дітей не забезпечував їх матеріально, проживав окремо, не цікавився їх життям та здоров`ям. Дочка любить своїх дітей, не притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Діти з батьком не проживали, так як останній проживав зі співмешканкою в іншому селі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що вона є матір`ю позивача. З самого народження опікується дітьми. Син теж піклується про дітей, забезпечує, одягає їх. З 25.02.2022 його призвали в ЗСУ. Спочатку ОСОБА_24 залишила дітей та поїхала до свого колишнього чоловіка. Коли відповідач поїхала на роботу в м. Київ, то вона щомісяця висилала гроші на дітей. Працювала там вахтовим методом: 2 тижні робота - 2 тижні вдома. В цей час телефонувала, спілкувалась з дітьми, цікавилась їхнім життям. Як почалася війна, то відповідач перестала опікуватися дітьми та поїхала сама за кордон. У подальшому, ОСОБА_2 забрала дітей та поїхала з ними в Польщу, щоб заробити для себе грошей, отримати там допомогу на дітей. В Польщі утримувала дітей відповідач. Через три місяці повернулася, зараз діти проживають з нею, а ОСОБА_24 поїхала в ОСОБА_25 . За два місяці переслала їй кошти. Наразі відповідач проживає зі співмешканцем в іншому будинку. Також свідок повідомила, що має намір надалі піклуватись про дітей, вони хочуть жити з нею, а не матір`ю.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що вона є старостою Березівського старостинського округу. Позивач перебуває в ЗСУ, приїжджає приблизно 1 раз на місяць. Діти проживають з бабусею, його матір`ю. Вона здійснює постійний догляд за дітьми. Позивач одружився вдруге, а ОСОБА_24 проживає із співмешканцем. Одного разу прибіг ОСОБА_13 із бабою до неї та сказали, що ОСОБА_24 свариться зі своїм співмешканцем, і останній вдарив дитину в живіт. Проте, ніхто не звертався до правоохоронних органів. Діти сказали, що баба не забороняє їм спілуватися з матір`ю, однак вони не хочуть ходити до матері. Назар навпаки хоче більше спілкуватися з новою дружиною свого батька. Від сусідів ОСОБА_24 були скарги, що остання, коли зі своїм співменканцем, то зловживають алкогольними напоями, то сваряться. Відповідач до поїздки в Польщу відвідувала школу та садочок, де перебувають діти, а зараз ні. Мати не утримує дітей на даний час, а раніше, коли працювала, то висилала кошти для них. Крім цього свідок зазначила, що не ініціювала питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, зокрема за неналежне виконання батьківських обов`язків. Умрви проживання відповідача не перевірялись.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що вона працює медсетрою в с. Грушки. ОСОБА_13 є учнем 5 класу та ходить до школи. Жодного разу не бачила, щоб мати зустрічала сина та навідувалася до школи. Діти живуть з бабусею, доглянуті, чисті. Коли діти були хворі, то до неї зверталася бабуся, а не мати дітей.

Крім того, судом в присутності психолога заслухано думку дитини ОСОБА_10 щодо відносин, які склались з його матір`ю. Останній повідомив, що він проживає разом з бабусею з 2-х років, а з мамою жив лише близько 1-го року. Мати не ходила на батьківські збори, на перший та останній дзвоник, не водила в школу. Траплялися випадки, коли вона його била, одного разу душила. В Польщі відповідач вживала алкоголь, била його за те, що все розповідав бабі, розбила його телефон. Також зазначив, що останнім часом мати йому телефонує, дає гроші, солодощі. Приходила до школи та просила, щоб він про неї все добре розповідав. Разом з цим, ОСОБА_13 суду пояснив, що не хоче жити з мамою, вважає, що вона бреше. Бажає і надалі, щоб ним опікувалась бабуся.

Вирішуючи питання щодо предмету спору, суд враховує наступне.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З аналізу вказаної статті, суд вважає, що зазначені підстави є вичерпними та позбавлення батьківських прав є правом, а не обов`язком суду.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько (мати) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54).

Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100).

У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У ч. 6 ст. 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що висновок виконавчого комітету Хорошівської селищної ради, як органу опіки і піклування, щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не містить достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей.

Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, у ньому не наведено беззаперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, а також, він не містить висновку про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дітей.

Тобто, зазначений висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Крім того, вищевказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду.

Також, суд зважає на те, що відповідач заперечує проти позбавлення її батьківських прав, бажає проводити час з дітьми та приймати участь в їх вихованні, з`являється на судові засідання у даній справі, що свідчить про її намір виправитись.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58).

Крім того, матеріали справи не містять доказів притягнення відповідача до відповідальності за невиконання батьківських прав відносно малолітніх дітей, або жорстокого поводження з дитиною, ведення аморального способу життя, що негативно впливає на інтереси дітей, чи те, що ОСОБА_2 засуджена за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Суд враховує, що ОСОБА_9 , хоч і постійно не проживає з дітьми, проте вона брала участь в їх утриманні та догляді, спілкувалась як по телефону, так і відвідувала їх за місцем проживання, пересилала кошти для них, перебуваючи на роботі в м. Києві. Вживала заходи для стягнення з батька аліментів на утримання дітей. Після початку збройної агресії російської федерації проти України відповідач разом з дітьми виїхала в Польщу, де самостійно опікувалась дітьми.

Стосовно висловленої в судовому засіданні думки дитини суд зазначає наступне.

У контексті віку дитини при її опитуванні ВС у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю.

В продовження наведеного, у постанові ВС від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21) зазначено, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітній вік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

Висловлена в суді позиція малолітнього ОСОБА_13 є важливою при вирішенні даного спору, зокрема в тому аспекті, що відносно нього з боку матері застосовувалось фізичне насильство, остання в присутності дітей вживала алкогольні напої, водночас наразі вона намагається більше спілкуватися, запрошує до себе додому. Разом з тим, суд враховує й те, що ОСОБА_13 переважно проживає з бабусею, яка ним постійно опікується, тоді як у неї з відповідачем склалися конфліктні відносини. Відтак, суд допускає, що ОСОБА_13 в силу свого малолітнього віку може піддаватися певному впливу з боку сторони позивача. У свою чергу, всі докази суд оцінює в сукупності.

Згідно практики Європейського суду, який зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Вирішуючи питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, суд враховує, що ОСОБА_2 наразі намагається виправити свою поведінку, підтримує зв`язок з дітьми, проявляє до них увагу та бажає зберегти батьківський зв`язок з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

З огляду на все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Водночас, враховуючи, що відповідач належним чином не виконувала своїх батьківських обов`язків, суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей. Відповідний контроль має бути забезпечено органом опіки та піклування.

Керуючись статтями 4, 11, 12, 13, 136, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_5 .

Третя особа: Служби у справах дітей Хорошівської селищної ради, місце знаходження: вул.Героїв України, 13, смт Хорошів, Житомирського району Житомирської області.

Повний текст рішення складено 11.04.2024.

Суддя А.М. Збаражський