ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 687/1386/23

Провадження № 22-ц/4820/861/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 687/1386/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 518716372 від 30 листопада 2021 року у розмірі 42 063 грн 05 коп, яка складається з: 11 486 грн 05 коп сума заборгованості за основною сумою боргу; 30577 грн сума заборгованості за відсотками.

На підтримання заявлених позовних вимог ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вказувало, що 17 травня 2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 154269028, за умовами якого позичальник отримала кредит у вигляді кредитної лінії, відповідно до умов Договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 31 грудня 2020 року укаледно Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу, відповідно до якої викладено текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 150 від 07.09.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 154269028 до ТОВ «Таліон Плюс». 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42063 грн 05 коп. Оскільки відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, тому має заборгованість за кредитним договором, яка позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не погодилося з рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, посилається на його незаконність та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом вірно встановлено, 17 травня 2021 року між відповідачкою та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 154269028. 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 31 грудня 2020 року укаледно Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу, відповідно до якої викладено текст Договору у новій редакції, таким чином на момент укладення кредитного договору № 154269028 від 17 травня 2021 року, діяла нова редакція Договору факторингу № 28/1118-01 від 31 грудня 2020 року. Відповідно до п 1.3 Додаткової угоди № 26, право вимоги до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають у майбутньому. Пунктом 4.1, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ним відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку, в даному випадку це реєстр боржників № 141 від 06 липня 2021 року, право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Таким чином, підписанням реєстру права вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги. Апелянт вказує, що позивачем було долучено до відповіді на відзив, витяг з реєстру боржників № 150 від 07.09.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 за яким і перейшло право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» за договором № 154269028, тобто датою відступлення права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» є 07.09.2021 року. В подальшому, 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого то ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 154269028. апелянт посилається, що ТОВ «Таліон Плюс» мало право вимоги за кредитним договором № 154269028, яке і стало предметом укладеного Договору факторингу № 20102022. За таких обставин, у ТОВ «ФК «ЄАПБ», як нового кредитора, виникло право вимоги за кредитним договором щодо стягнення кредитної заборгованості у розмірі 42063 грн 05 коп.

Тому апелянт просить, скасувати рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, посилається, що кредитний договір між нею та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено 17 травня 2021 року, тобто майже через три роки після укладення 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» Договору факторингу № 28/1118-01. Крім того, позивачем не надано суду Реєстр прав вимоги, який є невід`ємною частиною до договору факторингу від 28.11.2018 року. В подальшому, 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних реєстрах. Відповідачка зазначає, що право вимоги до неї не існувало на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Крім того, в матеріалах справи відсутній сам договір фактрингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, тому відсутня можливість встановити чи був вказаний договір предметом майбутньої вимоги. До того ж така вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної вимоги у ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 не було і сторони не могли передбачити, що 17 травня 2021 року буде укладено кредитний договір між товариством і відповідачкою. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав доказів переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 154269028, оскільки за умовами договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, які укладалися задовго до укладення цього договору. Жодних документів про набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до ОСОБА_1 до позовної заяви не надано, реєстр боржників № 150 від 07.09.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01, на який посилається позивач не підтверджують вказаних обставин, а тому вимоги про стягнення кредитної заборгованості є безпідставними. Також до матеріалів справи не додано доказів про отримання кредитних коштів у розмірі 22 000 грн, не підтверджено використання відповідачкою електронного підпису при укладенні кредитного договору, а наданий розрахунок заборгованості жодних відомостей про нарахування заборгованості первісним кредитором не містить, відсутня і сама виписка за кредитним договором, яка мала би відображати порядок нарахування заборгованості за відсотками по кредиту та суми внесення коштів позивальником. До матеріалів справи позивач надав копії витягів з Реєстру боржників до договорів факторингу, проте витяг з реєстру боржників, на який посилається позивач як на належний доказ не є таким, оскільки не містить реквізитів, які є обов`язковими, зокрема відсутні підписи клієнта та печатка юридичної особи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 17 травня 2021 року ОСОБА_1 зайшов на офіційний сайт ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» оформила в електронному вигляді заявку на отримання кредиту (анкету встановленої форми).

Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» опубліковані на сайті www.moneyveo.ua, перебувають в загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, товариством генерується і відправляється на номер телефону, вказаний Позичальником у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується Позичальником для підписання електронного договору.

В такий спосіб, 17 травня 2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 154269028, за умовами якого позичальник отримує 22 000 грн у вигляді кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, вказаний розмір ліміту є максимальним. Укладення електронного договору, відбулося шляхом введення ОСОБА_2 одноразового ідентифікатора № MNV3JN82, отриманого від товариства, на мобільний телефон НОМЕР_1 .

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Звертаючись до суду з даним позовом ТзОВ «ФК «ЄАПБ», вказувало, що заборгованість за кредитним договором № 154269028 від 17 травня 2021 року становить 42 063 грн 05 коп, з яких 11 486 грн 05 коп сума заборгованості за основною сумою боргу; 30577 грн сума заборгованості за відсотками, яку позивач просив стягнути як правонаступник кредитора у спірних правовідносинах.

На підтвердження позовних вимог позивачем було долучено копію Кредитного договору № 154269028, копію Паспорту споживчого продукту «Смарт» до договору № 154269028 від 17.05.2021, копію Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, копію Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, Витяг з Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, розрахунок суми заборгованості за період з 21.10.2022 по 30.11.2023.

Таким чином, надані позивачем докази підтверджують укладення кредитного договору № 154269028 від 17.05.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався, що позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами обставини того, що на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 154269028 від 17.05.2021 року до боржника ОСОБА_1 , а отже ТзОВ «Таліон Плюс» набув та передав ТзОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до відповідачки.

Такий висновк суду є цілком законним та обгрунтованим з огляду на наступне.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача.

Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (статті 77 - 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України).

Як вбачається із матералів справи, 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу 28/1118-01, проте, в матеріалах справи відсутній примірник вказаного договору.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» була укладена Додаткова Угода № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно умов якої, сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.

Пунктом 4.1 Додаткової Угоди № 26 сторони визначили порядок відступлення права вимоги, зокрема, наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру права вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачем не було надано суду Реєстр прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору факторингу від 28.11.2018, хоча в позовній заяві позивач посилається на цей витяг з реєстру боржників № 150 від 07.09.2021, за яким до ТзОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 154269028, проте, копія такого витягу була надана позивачем до відповіді на відзив ОСОБА_1 , однак суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги вказаний документ, оскільки він не містить підписів відповідальних осіб ні Клієнта, ні Фактора, тому достовірність вказаного Витягу як доказу у справі викликає очевидні сумніви.

Таким чином, за відсутності належних доказів переходу від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ "Таліон Плюс"неможливо встановити чи у ТзОВ "Таліон плюс" виникло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 154269028 та чи на момент укладення договору факторингу від 20.10.2022 року ТзОВ "Таліон Плюс" могло передавати таке право грошової вимоги до відповідаки ТзОВ «ФК «ЄАПБ».

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) укладено договір факторингу № 20102022, відповідно умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимог, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийнятита передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах , визначених цим договором (п. 2.1).

Договір містить перелік додатків: Додаток № 1 форма реєстру прав вимоги; Додаток № 2 форма повідомлення боржника; Додаток № 3 форма акту повернення права вимоги; Додаток № 4 форма надання інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді; Додаток № 5 форма Акту приймання передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді, проте на підтвердження переходу права грошової вимоги зі вказаних у додатку документів суду було долучено лише Витяг з Реєстру права вимоги № 1 до договору факторингу № 20.10.2022, датований 20.10.2022, інших додатків, вказаних у договорі факторингу, матеріали справи не містять.

Колегія суддів зауважує, що сам по собі Витяг з Реєстру прав вимоги № 1 договору факторингу 20102022 від 20.10.2022 не засвідчує перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 154269028 від 17.05.2021 року від ТзОВ «Таліон Плюс» до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Крім того, згідно умов договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, по формі встановленій у додатку до цього договору ( п. 4.1.).

Отже, із умов договору вбачається, що сторони погодили умови переходу права вимоги від Клієнта до Фактора, проте, позивачем не надано доказів щодо набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 за договором № 154269028 від 17.05.2021 року перед ТзОВ «Таліон Плюс» у зв`язку з укладенням договору факторингу №28/1118-01 від 28.12.2018 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Також, колегія суддів зазначає, що на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 (28 листопада 2018 року) кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (укладеного 17.05.2021) ще не існувало, відтак на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року ще не виникло зобов`язання щодо неналежного виконаня умов кредитного договору, яке ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» могло би передати ТзОВ «Таліон Плюс».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів також вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком, на підтвердження права грошової вимоги позивача до відповідача та щодо визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за договором № 154269028 від 17.05.2021 року, тому відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором.

З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог і наявність правових підстав для задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова