ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/31946/23

Провадження № 22-ц/4820/787/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року (суддя Козак О.В.) за позовом Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 було призначено державну соціальну допомогу особі з інвалідністю з дитинства з 11.05.2007 року довічно, відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».

Із 02 липня 2009 року відповідачка була поставлена на облік в ГУ ПФУ в Хмельницькій області та з цього часу отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», про що не повідомила позивача. Особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, які мають право на державну соціальну допомогу відповідно до Закону «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та право на пенсію, призначається за їх вибором або державна соціальна допомога або пенсія.

Даний факт було виявлено під час проведення вибіркової верифікації справ отримувачів державної соціальної допомоги, внаслідок чого 01.04.2023 року виплату допомоги було припинено.

Внаслідок неповідомлення про отримання пенсії, ОСОБА_1 за період з 02.07.2009 по 01.04.2023 було надміру виплачено 203592,45 грн. державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 10.05.2023 року позивач звертався до ОСОБА_1 з листом щодо повернення в досудовому порядку коштів до бюджету, проте ОСОБА_1 самостійно кошти не повернула.

Із урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради надміру виплачені кошти в розмірі 203592,45 грн. та судовий збір в розмірі 3053,89 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку управління, так і зловживань (недобросовісності) зі сторони ОСОБА_1 , що призвели до безпідставної виплати їй державної соціальної допомоги, позивач суду не надав, у зв`язку з чим відповідно до положень статті 1215 ЦК України підстави для задоволення позову відсутні.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції під час судового розгляду не було всебічно досліджено питання добросовісності або недобросовісності набувача державної соціальної допомоги ОСОБА_1 . Під час розгляду справи судом не було витребувано документи в ГУ ПФУ Хмельницької області щодо звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком з 02.07.2009. Апелянт зазначає, що у заяві про призначення/перерахунок пенсії зазначається підтвердження про те, що заявнику відомо, що відповідно до діючого законодавства громадянин, який має право на різні види пенсій, може отримати лише одну за його вибором. Тобто, ОСОБА_1 була обізнана та усвідомлювала те, що у відповідності до законодавства вона могла отримувати державну соціальну допомогу особі з інвалідністю з дитинства або пенсію.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю. Зазначає, що судом витребувано матеріали пенсійної справи відповідача, та досліджено заяву про призначення пенсії, з якої не встановлено обов`язку відповідача повідомити органи соціального захисту населення про призначення їй пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється особою з інвалідністю другої групи з дитинства безстроково, що підтверджується витягом з акту огляду у МСЕК серія МСЕ №893

За заявою ОСОБА_1 від 11.05.2007 року, їй було призначено державну соціальну допомогу особі з інвалідністю з дитинства з 11.05.2007 року, відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».

Згідно відповіді на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.08.2023 року зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з 02.07.2009 року по довічно.

За актом про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення соціальної допомоги, від 10.05.2023 року,було виявлено, що інформація, що надається ОСОБА_1 , на призначення соціальної допомоги є неповною /недостовірною. Внаслідок цього були надмірно виплачені кошти в сумі 203592,45 грн. протягом періоду з 02.07.2009 року по 31.03.2023 року.

Статтею 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» передбачено, що державна соціальна допомога інвалідам з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи.

Згідно п.п. 1.1, 2.1, 2.6 Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України 30.04.2002 № 226/293/169 (в редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради за призначенням державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства), цей документ розроблений відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» і визначає умови призначення та порядок надання і виплати: державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю віком до 18 років.

Право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства та діти з інвалідністю віком до 18 років.

Особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», призначається за вибором осіб з інвалідністю з дитинства (законних представників осіб з інвалідністю з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей з інвалідністю) державна соціальна допомога відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», або пенсія, або державна соціальна допомога згідно із Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю». При цьому, якщо особа з інвалідністю з дитинства або дитина з інвалідністю має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю») і на державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», ці виплати призначаються одночасно.

Згідно п.п. 26, 27 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 р. № 79, якщо отримувачем приховано чи подано недостовірні дані або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та визначення їх розміру, що призвело до надмірних виплат коштів, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану отримувача; повідомляють отримувачу про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.

Надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги, надбавки на догляд повертаються: отримувачем самостійно; за згодою отримувача у повному обсязі за рахунок наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги.

У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги, надбавки на догляд такі суми стягуються в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

З аналізу вказаної норми законодавства вбачається, що законодавцем передбачено два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки чи недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно бланка заяви ОСОБА_1 від 11.05.2007 року вона зобов`язалась повідомляти органи праці та соціального захисту населення лише про зміни у складі сім`ї у період призначення та виплати вказаної допомоги.

Належних та допустимих доказів на підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку відповідача ОСОБА_1 , при призначенні їй державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства матеріали справи не містять, апелянтом не надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції. Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів наданих у вигляді державної соціальної допомоги саме з недобросовісністю набувача, яку згідно частини першої статті 81 ЦПК України має довести позивач.

Оскільки при вирішенні спору не було встановлено, що позивач (платник грошових коштів) довів факт недобросовісності відповідача (набувача грошових коштів), а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді державної соціальної допомоги.

Крім того, колегія суддів зазначає, що при розгляді цієї справи може бути враховано рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном.

Європейський суд з прав людини вказує, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року).

Враховуючи встановлені у справі обставини, соціальний статус відповідача, відсутність умислу щодо неправомірності при призначенні як державної соціальної допомоги, так і пенсії, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення надмірно отриманих коштів у вигляді державної соціальної допомоги в розмірі 203592,45 грн., може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк