БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/346/24
Провадження № 2/497/284/24
УХВАЛА

про розгляд клопотання щодо забезпечення позову

11.04.24 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Ільєва Д.Д., розглянувши у приміщенні суду у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову адвоката Дідорчук Ірини Ігорівни представника за довіреністю і в інтересах позивачки ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Болградського районного суду з 13.02.2024р. перебуває цивільна справа за позовом адвоката Дідорчук І.І. представника позивачки ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільного сина позивачки ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_2 , також заявниця однією з вимог цього позову просить про повернення за попереднім місцем проживання цієї ж малолітньої дитини та про стягнення аліментів для утримання дитини з батька дитини на користь позивачки матері дитини, зазначивши третьою особою орган опіки та піклування в особі Городненської сільської ради Болградського району Одеської області.

Ухвалою суду від 20.02.2024р. відмовлено у задоволені заяви про забезпечення позову адвоката Дідорчук І.І. через те, що заява про забезпечення позову, фактично, за змістом та характером, була тотожною заявленим позовним вимогам, які неможливо розглянути без виклику сторін і дослідження доказів.

Ухвалою суду від 20.02.2024р. провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання на 04.04.2024р., яке, незважаючи на те, що у судове засідання прибув представник позивача ОСОБА_2 адвокат Янковський О.В., було відкладено на 07.05.2024р. з-за неявки відповідачки ОСОБА_3 вперше, щодо якої в матеріалах справи відсутні відомості про належне її сповіщення про дату, час і місце судового засідання, оскільки конверт з судовою повісткою, що була судом направлена за адресою реєстрації обох відповідачів повернувся до суду з відміткою пошти про отримання "адресат відмовився".

10.04.2024р. адвокат Дідорчук І.І. представник позивачки повторно подала заяву про забезпечення позову, якою просить забезпечити позов наступним чином:

1. Заборонити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, направлені на вчинення перешкод у побаченнях та спілкуванні матері - ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2.Встановити графік зустрічів матері ОСОБА_1 та її малолітньої дитини - Водника ОСОБА_6 за місцем проживання ОСОБА_1 , наступним чином: кожного тижня кожного місяця у період з 09:00години четверга до 20:00години неділі, з можливістю відвідувати, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі, спортивно-ігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани - без присутності батька та будь-яких інших осіб;

3. Зобов`язати відповдачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також будь-яких інших осіб, надати можливість безперешкодного спілкування та побачення матері ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_5 , а також спільно їм проводити час за місцем проживання матері - ОСОБА_1 , кожного тижня кожного місяця у період з 09:00години четверга до 20:00години неділі без присутності батька дитини відповідача ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб;

4. Зобов`язати відповдачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та будь-яких інших осіб, не чинити перешкод у спілкуванні та побаченнях матері ОСОБА_1 та її малолітньої дитини Водника ОСОБА_6 , а також спільно їм проводити час за місцем проживання матері ОСОБА_1 , кожного тижня кожного місяця у період з 09:00години четверга до 20:00години неділі без присутності батька дитини відповідача ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб;

5. Заборонити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, направлені на вчинення перешкод у спілкуванні та побаченнях матері ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_5 , а також спільно проводити їм час за місцем проживання матері ОСОБА_1 , кожного тижня кожного місяця у період з 09:00години четверга до 20:00години неділі без присутності батька дитини відповідача ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб;

6. Зобов`язати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та будь-яких інших осіб забезпечити спілкування (контакт) матері ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_5 , шляхом відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема, але не виключно, з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype, щодня, з 17:00 до 19:00години, якщо дитина не з матір`ю;

7. Заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , особисто або через третіх осіб вивозити малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України без дозволу його матері ОСОБА_1 до закінчення розгляду цієї справи;

8. Заборонити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також будь-яким іншим особам змінювати місце проживання (вивозити за межі с.Нові Трояни Болградського району Одеської області) малолітню дитину ОСОБА_5 , без дозволу його матері ОСОБА_1 , до закінчення розгляду цієї справи;

9. Заборонити малолітній дитині ОСОБА_5 , у будь-чиєму супроводі перетинати без дозволу його матері ОСОБА_1 державний кордон України до закінчення розгляду цієї справи;

10. Витребувати у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оригінал закордонного паспорту малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення розгляду справи;

11. Витребувати у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оригінал свідоцтва про народження малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення розгляду цієї справи;

12. Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 негайно (не пізніше одного дня з дня виникнення факту) повідомляти ОСОБА_1 , про факти захворювання і заплановані/ургентні медичні втручання та лікування малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

13. Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завчасно (не пізніше одного дня) повідомляти ОСОБА_1 про від`їзд за межі населеного пункту (обставини та напрям) малолітньої дитини ОСОБА_4 , де він наразі проживає, за межі с.Нові Трояни (Одеська область, Болградський район);

14. Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 матері малолітньої дитини Водника ОСОБА_6 інформацію про місця та графік навчання та/або відвідування дитиною дошкільних навчальних закладів, гуртків, секцій, тощо, а також негайно (не пізніше, ніж протягом двох днів з дня виникнення факту) повідомляти ОСОБА_1 про факт і причини зміни чи припинення відвідування таких закладів /гуртків/ секцій її малолітньою дитиною Водником ОСОБА_6 .

В обґрунтування вимог заяви, представниця позивачки зазначає, що мета забезпечення позову у справах, які стосуються прав та інтересів дітей, відрізняється від мети забезпечення позову в інших категоріях спорів, посилаючись на те, що ЦПК України запровадив цей інститут для того, щоб забезпечити виконання рішення суду, а у справах щодо дітей забезпечення позову, як правило, покликане запобігти відчуженню одного з батьків та зберегти його контакт з дитиною. Адже відчуження одного з батьків є формою психологічного насилля над дитиною.

Вимоги заяви про забезпечення позову представник позивачки мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утворити загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у цій справі (за вищевказаним позовом ОСОБА_7 представника позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини, повернення малолітньої дитини за попереднім місцем проживання та стягнення аліментів на її утримання), а також необхідністю забезпечення прав дитини і матері на спілкування з огляду на можливість тривалого судового розгляду цивільної справи за вказаним позовом, стверджуючи, що дитину викрадено у матері ще 26.02.2022р.

Так, заявниця стверджує, що з 27.09.2017р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі Мати та Батько, Сторони) перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому 31.03.2019р. в них народився син ОСОБА_6 (далі Дитина). Сумісне проживання в Сторін не склалося, у зв`язку з чим вони з вересня 2021р. припинили проживати разом, та рішенням Болградського районного суду Одеської області від 11.03.2022р. їх шлюб було розірвано (копія рішення міститься в матеріалах справи). 21.10.2021р. Сторони уклали нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання їхньої Дитини та участі в її вихованні (приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко О.В. за р.№5055 (далі Договір, копія якого надана з позовною заявою). Відповідно до п.1 Договору, Сторони зафіксували взаємне бажання і встановили порядок проживання та утримання Дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 цього Договору, у зв`язку з тим, що Дитина постійно проживатиме разом Матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.109 СК України, для встановлення участі в забезпеченні умов життя Дитини та для реалізації права Батька на особисте її виховання, Сторони домовилися, що Дитина буде перебувати в Батька 2 рази на місяць з ранку понеділка до вечора п`ятниці першого та третього тижня кожного місяця та 2 рази на місяць з ранку суботи до вечора неділі другого та четвертого тижня. Відповідно до п.3 Договору, за узгодженням з Матір`ю та при її згоді, Дитина може додатково перебувати в Батька у будь-який час. Спілкування Батька з Дитиною у свята здійснюється за попередньою домовленістю з Матір`ю, а в разі недосягнення домовленості - відповідно до зазначеного у п.2 цього Договору графіку. Відповідно до п.4 Договору, Батько та Мати не чинитимуть перешкод у спілкуванні дитини з дідом, бабою, з іншими членами сім`ї та родичами. Заявниця ОСОБА_1 , стверджується у заяві, не чинила перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з Дитиною, сумлінно виконувала умови Договору і навіть навпаки, намагалася порозумітися з Батьком щодо його участі у спілкуванні та вихованні Дитини, однак Батько порушив умови вищезазначеного Договору, самовільно, без згоди Матері забрав дитину до себе, не повернув Матері, та ще з 26.02.2022 року(!) утримує дитину в себе, створює заявниці перешкоди в спілкуванні з дитиною, не виконує рішення суду та не повертає дитину за її попереднім місцем проживання, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи; крім того, Батько Дитини ОСОБА_2 та бабуся Дитини ОСОБА_3 , у порушення п.4 Договору чинять перешкоди у спілкуванні Дитини, окрім Матері також з бабусею та іншими членами сім`ї та родичами з боку Матері дитини. Перебування Дитини лише з Батьком і його родиною та створення Батьком та його матір`ю перешкод Матері у спілкуванні з Дитиною, призвело до порушення переважного права Матері перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Тобто, ще з 26.02.2022р. ОСОБА_2 самовільно забрав Дитину від Матері (змінив його місце проживання) та не надає колишній дружині забрати Дитину за місцем її постійного проживання, не дає Матері і Дитині навіть бачитись та спілкуватися, рішення суду про визначення місця проживання Дитини з Матір`ю у добровільному порядку не виконує. 11.04.2022р. ОСОБА_1 отримала Висновок органу опіки та піклування Городненської сільської ради Болградського району Одеської області №3, відповідно до якого місцем проживання Дитини визначено місце проживання Матері за адресою: АДРЕСА_1 (копія міститься в матеріалах справи). Крім того, в ході розгляду справи №497/761/22, суду першої інстанції тричі було надано Висновок органу опіки та піклування від 11.04.2022р. Позивачем разом з позовом, від 02.09.2022р. за ухвалою суду та від 09.11.2022р. за ухвалою суду і всі ці три висновки за своїм змістом схожі - орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місцем проживання малолітнього сина Сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Матір`ю ОСОБА_1 , підставою зазначено той факт, що Батько Дитини не працює, не надає матері дитини можливості взяти дитину хоча б на короткий час, що може негативно вплинути на психічний стан дитини та її формування.

Таким чином, стверджується у заяві, незважаючи на те, що рішеннями органу опіки та піклування та рішенням суду у справі №497/761/22 місце проживання Дитини було визначено з Матір`ю, відповідач не виконує зазначені рішення та продовжує незаконно тривалий час понад два роки утримувати Дитину в себе та створює їй навмисно штучні перешкоди в спілкуванні з її Матір`ю.

Так, рішенням Болградського районного суду Одеської області від 05.04.2023 року у справі №497/761/22 позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, визначено місце проживання малолітньої Дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його Матір`ю позивачкою ОСОБА_1 , та відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання Дитини з ним з Батьком. Постановою Одеського апеляційного суду від 16.01.2024р. вищевказане рішення Болградського суду залишене без змін.

Однак Батько Дитини відповідач-1 ОСОБА_2 досі не виконав вищевказані рішення судів та разом зі своєю матір`ю бабусею дитини відповідачем-2 ОСОБА_3 перешкоджають у спілкуванні Дитини з її Матір`ю заявницею ОСОБА_1 та не віддають їй Дитину, тому вона, ОСОБА_1 , була змушена знову звернутися до суду з позовом про відібрання Дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її спільного з ОСОБА_2 сина для виконання рішення суду про повернення дитини за попереднім місцем проживання Матері, .

Щодо встановлення судом, в якості забезпечення позову, заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам у вивезенні Дитини без згоди Матері закордон до вирішення спору судом по суті, представник заявниці у заяві про забезпечення позову стверджує, що ОСОБА_2 не виконує рішення суду, що набрало законної сили, Дитину в добровільному порядку не віддає Матері, перешкоджає Матері і Дитині зустрічатися і спілкуватися, не повертає Дитину на постійне, визначене Судом, місце проживання, та стверджує, що ОСОБА_1 Мати Дитини безліч разів зверталася зі скаргами і заявами до суду, правоохоронних органів та органу опіки і піклування з благаннями про допомогу у виконані рішення суду та повернення їй Дитини (докази містяться в матеріалах справи, додані до позову і до заяви).

Крім того, 19.02.2024р. ОСОБА_1 стало відомо, що ще 17.01.2024р. Батько Дитини ОСОБА_2 і його мати ОСОБА_3 вивезли малолітню Дитину без її, Матері, згоди та дозволу незаконним шляхом за кордон (!), що підтвердилося інформацією, наданою Головним центром обробки спеціальної інформації ДПС України про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.01.2024р. о 15:47годині перетнув державний кордон України в пункті пропуску Нові Трояни за паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , вид.11.09.2023р. органом 5129, строком дії до 11.09.2027р. (копія відповіді в матеріалах справи). Будь-яку згоду та дозвіл на вивезення своєї малолітньої Дитини за кордон Мати Дитини не надавала (!), у зв`язку з чим, 19.02.2024р. ОСОБА_1 звернулася до ГУНП в Одеській області з заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення за ч.2ст.146 КК України, яка була зареєстрована за р.№1038 (копія в матеріалах справи).

За заявою Матері Дитини ОСОБА_1 були внесенні відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за №0000424 від 03.04.2024р. щодо факту незаконного вивезення Дитини; отже, поки Мати Дитини законними шляхами через судові та правоохоронні органи намагається повернути Дитину, незаконні дії Батька Дитини завдають Матері і Дитині серйозної шкоди, адже, по-перше Дитину вилучили в Матері та соціального середовища, в якому вона розвивалася як людина, по-друге особа, яка забирала Дитину за кордон не є її законним представником, а тому Дитина стала «заручником» Батька та особистих негараздів у відносинах між Сторонами. На час перебування Дитини за кордоном будь-який зв`язок з її Матір`ю був втрачений. Про місце перебування малолітнього сина Сторін та його оточення осіб, з ким Дитина перебувала Матері ОСОБА_1 ніхто не повідомив, вона достеменно не була сповіщена де саме і з ким перебувала її Дитина.

Наразі ОСОБА_1 дізналася, що 05.04.2024р. бабуся її дитини ОСОБА_3 повернула Дитину з-за закордону.

Тобто, Відповідачі за позовом, мало того, що не надавали Матері Дитини позивачці можливості вільно спілкуватися та бачитися зі своєю Дитиною, а потім взагалі самовільно без її згоди та дозволу вивезли Дитину за кордон, та й ще тривалий час обмежили спілкування Дитини з Матір`ю, що тягне за собою негативні та невідновлювальні наслідки для дитини, враховуючи вік Дитини, якій для всебічного розвитку, виховання та належного психічного стану потрібен не лише Батько, а, в першу чергу Мати, яка дев`ять місяців носила її під час вагітності, народила та перші дні після народження годувала і оберігала з притаманними їй якостями Материнської любові, ніжності та турботи, а, отже, розлучення малолітньої Дитини з Матір`ю є прямою загрозою щонайменше її психологічному здоров`ю, оскільки лише за умови особистого контакту Дитини з обома батьками забезпечуватиметься дотримання рівності батьківських прав обох батьків та право дитини на особисте спілкування з батьками що розуміє Мати Дитини ОСОБА_1 , але не усвідомлює, очевидно, Батько Дитини ОСОБА_2 .

Також представник заявниці посилається на судову практику, а саме, на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020р. (справа №381/4019/18, провадження №14-729цс19), якою ВС зазначив наступне.

«… співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і мають застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

При здійсненні судочинства, звертає увагу представниця Заявниці, суди, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовують в якості джерела права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так, ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту Дитини з кожним з батьків під час тривалого судового процесу (рішення «Крістіан Кетелін Унгурян проти Румунії» від 04.09.2018р.). Отже, у зв`язку з тим, що Батько і бабуся Дитини відповідачі за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 чинять перешкоди Матері Дитини ОСОБА_1 у спілкуванні з Дитиною, між Матір`ю і Дитиною втрачаються безпосередні емоційні контакти, що може унеможливити або значно утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Тривалий розгляд справи №497/761/22, та час, який буде витрачений на розгляд цієї справи без проживання Дитини з Матір`ю може спричинити усталене відчужене ставлення Дитини до Матері, а перебування матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків Матері з малолітньою Дитиною, і ця обставина відповідатиме законним інтересам як батьків, так і дитини, що, у свою чергу, може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Крім цього, відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої Дитини з Матір`ю має переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей. Батьки мають рівні права на спілкування з сином, тому Батько та будь-які інші особи зобов`язані не чинити Матері в цьому перешкоди, у зв`язку з чим забезпечення позову у цій справі у вищезазначений спосіб є таким, що відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, Позивач звертає увагу суду на необхідність забезпечення контакту матері з малолітнім сином на час розгляду справи.

Розглянувши заяву адвоката Дідорчук І.І. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про повернення цієї дитини за попереднім місцем проживання та про стягнення аліментів для утримання дитини, третя особа орган опіки та піклування в особі Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, вивчивши доводи вимог заяви та ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, додані до Заяви, суд з`ясував наступне.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

А, відповідно до п.2 і 3 частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, в разі, якщо спір виник з сімейних правовідносин.

Згідно положень ч.1,3ст.153 ЦПК України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється судом без повідомлення учасників справи; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, і за умови, якщо в них існують обґрунтовані побоювання в тому, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться в майбутньому утрудненим чи неможливим. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, якщо відповідач буде діяти недобросовісно, або якщо невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут

забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача. Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, яка може утруднити чи зробить неможливим виконання рішення в разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він застосовується. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. В разі вжиття заходів забезпечення позову має бути наявність зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача.

В даному випадку, обраний представником Позивача вид забезпечення позову шляхом заборони Відповідачам та будь-яким іншим особам чинити перешкоди Позивачці Матері Дитини у побаченнях та спілкуванні направлений на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітньої Дитини з Матір`ю, і не вирішує спір по суті, адже тривалий розгляд справи без можливості спілкування дитини з матір`ю може ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позову через зменшення емоційної прив`язки малолітньої Дитини до Матері через відсутність спілкування.

Аналогічні висновки викладені в Ухвалі Верховного Суду від 25.08.2020р. у справі №466/2317/20 (провадження № 61-11539ск20), Постанові ВС від 25.11.2020р. у справі №760/15413/19 (провадження №61-9164св20), та ухвалі Верховного Суду від 03 березня 2021 року в справі №756/326/20, тощо.

Згідно ст.3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.3ст.9 Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v.Ukraine, №10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16.07.2015р.).

Між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hant v.Ukraine, №31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07.12.2006р.). Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017р. (заява №2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Крім того, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. При цьому ЄСПЛ рішенням від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що «…засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб правового захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише у випадках, якщо це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків. Отже, мати, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини». А в рішенні від 04.09.2018р. «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (заява №6221/14) ЄСПЛ вказав, що «…тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті, що не свідчить про порушення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя».

Крім того, практика національного суду щодо аналогічного питання вбачається у Постанові ВС від 31.08.2022р. у справі №545/3933/21, де виклав наступну позицію: «У справі, що переглядається, вирішуючи питання про необхідність застосування забезпечення позову, суд першої інстанції встановив, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною. Задовольнивши заяву про забезпечення позову частково, суд першої інстанції виходив з необхідності поновлення та підтримання контакту батька з дитиною на час розгляду спору по суті. Зустрічі батька з дитиною та їх спілкування будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків ОСОБА_1 з його малолітньою дочкою, що відповідатиме законним інтересам і батька, і дитини та може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про відібрання дитини. Скасувавши ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01.02.2022р., та відмовивши у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що, задовольнивши частково заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції не обґрунтував належним чином необхідності застосування заходів забезпечення позову саме у спосіб, наведений в заяві, та можливість настання негативних наслідків для позивача в разі невжиття таких заходів. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд зазначає таке. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Вказана норма кореспондується з положеннями ч.3ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», згідно з якою батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч.5 цієї статті. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.1-3 статті 157 СК України). Відповідно до ч.1 і 2 статті 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь в її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст.4 Конвенції про контакт з дітьми 2003року (ратифіковано ЗУ №166-V від 20.09.2006), дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків. З огляду на вказані норми матеріального права батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і відбувається саме в інтересах дитини. Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про відібрання дитини, сприяння відновленню відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з батьком має переважати над намаганням матері обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з ним».

Подібний правовий висновок викладений у постанові ВС від 04.04.2018р. (спр. №344/16653/16-ц, провадження №61-1153св17): «Отже, з метою запобігання втраті емоційного контакту батька з малолітньою дитиною, погіршенню психоемоційного зв`язку між ними на період розгляду справи в суді, який може бути тривалим, забезпечення позову відповідає нормам процесуального права. Підстави для забезпечення позову є суб`єктивними та враховуються судом залежно від конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та забезпеченням якнайкращих інтересів дитини. Суд першої інстанції здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясував співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам, належним чином обґрунтував необхідність вжиття таких заходів. Обґрунтованими є доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції, відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову, порушив норми процесуального права, а саме, ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.150,155 СК України, ст.ст.149,150 ЦПК України, оскільки неповною мірою врахував вимоги вказаних норм права щодо співмірності заходів забезпечення позову заявленим позивачем вимогам».

Враховуючи вищевикладене, суд не може не погодитися з викладеними у вищевказаній заяві про забезпечення позову доводами щодо предмету та підстав заяви, оскільки вони відповідають також й вищевказаним правовим висновкам ВС у подібних правовідносинах, викладених у Постановах від 18.11.2020р. у справі №127/31828/19, провадження №61-10859св20, від 25.11.2020р. у справі №760/15413/19, провадження №61-9164св20, від 17.05.2021р. у справі №761/25101/20, провадження №61-1092св21, тощо де Верховний Суд зазначив, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, необхідність сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з матір`ю має переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з нею. А тому, з метою запобігання втраті емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршенню між ними психоемоційного зв`язку на період розгляду справи у суді та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини Верховний Суд вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах».

ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків (рішення «Крістіан Кетелін Унгурян проти Румунії» від 04 вересня 2018 року).

Крім цього, відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з матір`ю мають переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей та спілкування. Батьки мають рівні права на проведення часу з сином, а батько та будь-які інші особи зобов`язані не чинити мені у цьому перешкоди. Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб правового захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то

розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Отже, у даному випадку, Позивач, як Мати, має право на особисте спілкування зі своєю Дитиною, а Батько та будь-які інші особи не мають права перешкоджати їй спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток Дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах Дитини, як і не має права без згоди матері вивозити її закордон.

Так, своєю постановою від 14.02.2022р. ОП КЦС ВС у справі №754/7569/21, скасовуючи Постанову апеляційного суду та залишивши в силі Ухвалу суду першої інстанції, якою вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони Відповідачці та малолітній Дитині перетинати державний кордон України до закінчення розгляду справи по суті, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову є адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення якщо воно буде прийняте на користь позивача, зазначив з приводу пропозиції зустрічного забезпечення, що Позивач вказує на відсутність підстав для його визначення, - які передбачені ч.3ст.154 ЦПК України, оскільки між сторонами існує спір щодо місця проживання малолітньої дитини та спілкування Матері з Сином, тому вид забезпечення позову шляхом встановлення зустрічей з дитиною, усунення перешкод у спілкуванні та побаченні з дитиною протягом певного проміжку часу та заборони вивезення дитини закордон спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з матір`ю, спір по суті не вирішує. Тривалий розгляд справи без можливості спілкування дитини з матір`ю може ускладнити або зробити неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову. Тобто, встановлення зобов`язання Відповідачів та будь-яких інших осіб, у яких перебуває дитина, надавати Позивачу (матері дитини) можливість для спілкування з дитиною в певні дні і години, не вирішує по суті спір про відібрання дитини, оскільки стосується тимчасових зустрічей Позивача з дитиною до закінчення вирішення спору між сторонами і не є тотожним задоволенню зазначених у позові вимог.

Згідно ч.4ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи вищевказане, а також те, що предметом позову у цій цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, невжиття заходів забезпечення позову з метою налагодження психоемоційного контакту з дитиною може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд дійшов висновку, що вимоги вищевказаної заяви про забезпечення законні, обґрунтовані, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню, але частково - лише стосовно осіб - учасників справи, виключивши вимоги, пред`явлені стороннім невідомим особам.

Заходи забезпечення позову, які Позивач просить застосувати, мають, як зазначено у вищезазначених висновках ВС, короткостроковий характер та певну періодичність. Мета таких заходів забезпечення є цілком легітимною, а саме: поновити та підтримати контакт Матері з Дитиною на час розгляду спору по суті. Зустрічі Матері з Дитиною та їх спілкування будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків Позивача з її малолітнім сином, і ця обставина відповідатиме законним інтересам і Матері, і Дитини, що, у свою чергу, може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про відібрання Дитини та передання Матері. Крім того, Позивач просить суд встановити зустрічі Матері з Дитиною без присутності Батька та будь-яких інших осіб, врахувавши наявність конфлікту між Сторонами що може негативно вплинути на емоційний стан Дитини та не буде сприяти зближенню Матері з малолітнім сином, а тому, враховуючи вищезазначене та те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог ефективний захист поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких Позивач звернувся до суду, керуючись ст.ст.149-153, 259-260, 353, 354,260,261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково заяву про забезпечення позову адвоката Дідорчук Ірини Ігорівни представника позивачки ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини, повернення її за попереднім місцем проживання, та про стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа орган опіки та піклування в особі Городненської сільської ради Болградського району Одеської області.

Забезпечити позов наступним чином:

1. Заборонити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), вчиняти будь-які дії, направлені на вчинення перешкод у побаченнях та спілкуванні матері - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2.Встановити графік зустрічів матері ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та її малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання ОСОБА_1 , наступним чином: кожного тижня кожного місяця у період з 09:00години четверга до 20:00години неділі, з можливістю відвідувати, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі, спортивно-ігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани - без присутності батька ;

3. Зобов`язати відповдачів ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), надати можливість безперешкодного спілкування та побачення матері ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також спільно їм проводити час за місцем проживання матері - ОСОБА_1 , кожного тижня кожного місяця у період з 09:00години четверга до 20:00години неділі без присутності батька дитини відповідача ОСОБА_2 ;

4. Зобов`язати відповдачів ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), не чинити перешкод у спілкуванні та побаченнях матері ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також спільно їм проводити час за місцем проживання матері ОСОБА_1 , кожного тижня кожного місяця у період з 09:00години четверга до 20:00години неділі без присутності батька дитини відповідача ОСОБА_2 ;

5. Заборонити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), вчиняти будь-які дії, направлені на вчинення перешкод у спілкуванні та побаченнях матері ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також спільно проводити їм час за місцем проживання матері ОСОБА_1 , кожного тижня кожного місяця у період з 09:00години четверга до 20:00години неділі без присутності батька дитини відповідача ОСОБА_2 ;

6. Зобов`язати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), забезпечити спілкування (контакт) матері ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема, але не виключно, з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype, щодня, з 17:00години до 19:00години, якщо дитина не з матір`ю;

7. Заборонити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) особисто, або через третіх осіб вивозити малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України без дозволу його матері ОСОБА_1 до закінчення розгляду цієї справи;

8. Заборонити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), змінювати місце проживання (вивозити за межі с.Нові Трояни Болградського району Одеської області) малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без дозволу його матері ОСОБА_1 до закінчення розгляду цієї справи;

9. Заборонити малолітній дитині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будь-чиєму супроводі, перетинати без дозволу його матері ОСОБА_1 державний кордон України до закінчення розгляду цієї справи;

10. Зобов`язати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) передати для зберігання матері дитини ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) оригінал закордонного паспорту її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення розгляду справи;

11. Зобов`язати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) передати для зберігання матері дитини ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 )моригінал свідоцтва про народження її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення розгляду цієї справи;

12. Зобов`язати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) негайно (не пізніше одного дня з дня виникнення факту) повідомляти ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про факти захворювання і заплановані/ургентні медичні втручання та лікування малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

13. Зобов`язати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) завчасно (не пізніше одного дня) повідомляти ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про від`їзд за межі населеного пункту (обставини та напрям) малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де він наразі проживає, за межі с.Нові Трояни (Одеська область, Болградський район);

14. Зобов`язати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) матері малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформацію про місця та графік навчання та/або відвідування цією дитиною дошкільних навчальних закладів, гуртків, секцій, тощо, а також негайно (не пізніше ніж протягом двох днів з дня виникнення факту) повідомляти ОСОБА_8 про факт і причини зміни чи припинення відвідування таких закладів /гуртків/ секцій її малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали надіслати (надати) учасникам справи.

Відповідно до ч.2ст.261 ЦПК України, ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні в разі неявки всіх учасників розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи набирає законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно положень ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом, та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії. Строк для її оскарження, пропущений з поважних причин може бути поновлений судом за заявою особи, що оскаржує судове рішення.

Невиконання рішення суду, в т.ч. ухвали про забезпечення позову арештом майна чи зупиненням продажу арештованого майна на аукціоні, є кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 382 КК України. Невиконання судового рішення - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість його виконати (ВС ККС №210/4031/17 від 28.06.2023).

Суддя А.В. Кравцова