2/279/487/24 Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4834/23
Провадження № 2/279/487/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Коваленко В.П.

секретаря Лепесевицької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коростень цивільну справу №279/4834/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на гараж по АДРЕСА_1 .

В підтвердження своїх вимог посилаються на те, що згідно договору купівлі-продажу від 21 грудня 2015 року придбала квартиру , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Договір від імені власника укладений ОСОБА_3 на підставі довіреності посвідченої ОСОБА_4 , нотаріусом міста Тули, 09.10.2015 за реєстром №13030 від імені громадянки України ОСОБА_2 . Разом з вказаною квартирою придбала гараж, за адресою АДРЕСА_1 . Про отримання коштів за проданий гараж свідчить розписка громадянки ОСОБА_3 Відповідачка в усній формі повідомила , що найближчим часом з`явиться до нотаріальної контори для оформлення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу гаражу. Впродовж тривалого строку вона неодноразово зверталася до нотаріальної контори та відповідачки із проханням з`явитися для оформлення вказаного договору купівлі-продажу, проте відповідач ухиляється від укладення вказаного договору.

Дозвіл на будівництво даного гаражу було надано рішенням Коростенської міської ради за 15.03.1995 року.

Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з"явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась неодноразово.

У відповідності до ч. 2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) подавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

У відповідності до ч. 1ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що 21.12.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу гаражу в АДРЕСА_1 .

Сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу, оскільки продавець ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 спірне майно, а позивачка його прийняла та сплатила за нього кошти в сумі 500 доларів США (у.о.), про що ОСОБА_3 написала розписку від 21.12.2015 року.

Між сторонами було досягнуто згоди щодо подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку після підготовки необхідних документів, однак по теперішній час договір належним чином не оформлено.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 11.08.2017 року ОСОБА_2 визнано безвістно відсутньою та знято з реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Судом встановлені обставини неможливості здійснення сторонами нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у зв`язку бездіяльністю відповідача безповоротним ухиленням від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Оскільки позивачка в позовній заяві не наполягала на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за позивачкою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 264-265, 268 ЦПК України, ст.ст.220,392 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити .

Визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу, який розташований в АДРЕСА_1 , укладений 21.12.2015 року .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на гараж по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскарженебезпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.П. Коваленко