Номер провадження: 22-ц/813/3232/24
Справа № 947/9264/21
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року у складі судді Коваленко О.Б.,

встановив:

У березні 2021 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 18 549,18 грн.,а також судового збору у розмірі 2 270 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.04.2016 року між ПАТ АБ «Південний» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір NISКР 1091635В1 про відкриття ліміту кредитної лінії за поточним рахунком з використанням спеціальних платіжних засобів. Відповідно до умов п.1 банк зобов`язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії за поточним рахунком з використанням спеціальних платіжних засобів з максимальним лімітом в 13900 гривень 00 копійок, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше 04.04.2017 року та сплатити проценти за користування кредитом за стандартною ставкою у розмірі 36,00 процентів річних, яка нараховується на загальну суму заборгованості за кредитною лінією що виникла як результат зняття готівкових коштів через банкомат/касу банку та безготівковим операціям здійснених шляхом переказу коштів на інші рахунки, в тому числі власні. Процентна ставка є фіксованою, за підвищеною ставкою у розмірі 60,00 процентів річних, яка нараховується на суму простроченої заборгованості за кредитом та на суму заборгованості за несанкціонованою перевитратою, починаючи з дня виникнення заборгованості. Внаслідок невиконання прийнятих позичальником зобов`язань, у останнього виникла заборгованість, яка станом на 25.02.2021 року становить 18549 гривень 18 копійок, з яких 13900,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4649,18 грн. - заборгованість за відсотками.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" суму заборгованості за кредитним договором N ІS КР 1091635 В1 від 05.04.2016 року у розмірі 18549 гривень 18 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" суму витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 гривень 00 копійок.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2023 року заяву про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погоджуючись рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що між відповідачем та банком не було належним чином укладено кредитний договір, оскільки сам примірник анкети-заяви не містить істотних умов кредитного договору, відсутні такі умови як сума кредиту, строк повернення, умови повернення, порядок зарахування повернутих коштів, пеня, штрафи та інші умови на які посилається банк. Зазначив, що банк неправомірно нарахував частину повернутих мною коштів в якості відсотків, комісії та пені не зменшуючи таким чином суму, що була надана банком і підлягає поверненню. Вказує, що банк звернувся до суду з пропуском строків позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду 25.03.2021, проте договір укладено 05.04.2016. При цьому зазначає, що спірний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку. Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочки виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (постанова ВП від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). Скаржник також зазначив, що підвищені відсотки за прострочення виконання зобов`язання є за своєю природою видом відповідальності пенею, яку позивач включив до тіла кредиту, а також до відсотків за користування кредитом, що є порушенням норм законодавства. До вимог про стягнення підвищених відсотків (які включені в розмір тіла кредиту та відсотків за користування кредитом) застосовується спеціальна позовна давність 1 рік. Тому, на думку відповідача, позивач порушив строки позовної давності як спеціальні так і загальні. Позивач нараховував відсотки за користування кредитом після закінчення терміну погашення кожного четвертого платежу. Вказав, що позивачем не доведено, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною саме фактично отриманих відповідачем кредитних коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

Задовольняючи позов, суд виходив з обґрунтованості та доведеності банком позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 24.02.2017 між ПАТ АБ «Південний» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору NISКР 1091635В1 від 01.04.2016 за умовами якої сторони, керуючись умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ АБ «Південний», розміщеного на сайті банку, уклали дану додаткову угоду до кредитного договору NISКР 1091635В1 від 01.04.2016 про наступне: сторони домовились викласти п. 1 договору у такій редакції: «1. Банк зобов`язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії за поточним рахунком з використанням спеціальних платіжних засобів з максимальним лімітом в сумі 13 900 грн., а позичальник зобов`язується не пізніше 22.02.2018, з можливістю продовження строку відповідно до умов за договором комплексного банківського обслуговування, та сплатити проценти за його використання на умовах цього договору».

Згідно з п. 2 додаткової угоди сторони погодили, що одночасно з укладанням даної додаткової угоди, підписується також у новій редакції додаток №1-Графік платежів за кредитним договором. З моменту підписання сторонами Графіку у новій редакції, попередня редакція цього додатку втрачає чинність.

Підписанням цієї додаткової угоди позичальник підтверджує, що ознайомився з Тарифами банку, всіма умовами ДКБОФО, Бюлетенем з умовами програм кредитування, оприлюднених на сайті банку за електронним адресом: http://bank.com.ua повністю з ними погоджується і зобов`язується їх виконувати (п. 3).

Згідно з додатком №1 -Графік платежів за кредитним договором в новій редакції від 24.02.2017 сума кредитування становить 13 900 грн.; строк кредитування 12 місяців; процентна ставка 36% річних; реальна процентна ставка 55,39%; абсолютне подорожчання кредиту 5 806,93 грн.

Відповідно до Графіку платежів за кредитним договором з 24.02.2017 по 22.02.2018 розмір процентів становить 5045,70 грн.; обслуговування кредиту щомісячно 661,23 грн., обслуговування разове 100 грн.; абсолютне подорожчання кредиту 5 806,93 грн.

Додаткова угода підписана сторонами, містять особисті дані відповідача, додатки до угоди також місять підпис відповідача.

Позивачем також надано Витяг з договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ АБ «Південний».

Факт укладення з позивачем кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідач не заперечує.

Отже, відповідач підписавши додаткову угоду до договору, а також додатки до неї погодився з їх умовами, тобто був обізнаний щодо розміру відсотків та комісії та строків виконання зобов`язання за кредитним договором.

Вбачається з виписки по рахунку відповідача, наданого позивачем, що у останнього наявна заборгованість по кредиту у розмірі 13 900 грн., а також 4 649,18 грн. відсотки за кредит, прострочені відсотки за кредит, комісія.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, у відповідача наявна заборгованість в загальному розмірі 18 549,18 грн., з яких 13 900 грн. залишок заборгованості та 4 649,18 грн. залишок заборгованості за процентами, комісія.

Згідно зі статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти)і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи свідчать про те, що за договором від 01.04.2016, з урахуванням додаткової угоди до нього від 24.02.2017 разом з додатками, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 13 900 грн, користувався вказаними кредитними коштами, проте в добровільному порядку у строки, передбачені договором не повернув їх банку, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитом, відсотками та комісією, розмір яких не спростовано, не надано будь-яких доказів про сплату вказаної заборгованості, доказів відсутності заборгованості.

До відзиву на апеляційну скаргу банк додав роздруківку виписки з особового рахунку відповідача якою підтверджується факт користування кредитними коштами та часткове виконання своїх кредитних зобов`язань щодо повернення цих коштів.

Частиною третьою ст. 367 ЦПК України застережено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Водночас апеляційний суд враховує правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі N 200/5647/18 провадження N 61-9618св19) згідно якого судом касаційної інстанції було зазначено, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

З метою встановлення обставин справи та достатності доказів, суд апеляційної інстанції приймає, подану до відзиву на апеляційну скаргу в якості належного доказу - виписку по рахунку відкритому ПАТ АБ «Південний» на ім`я ОСОБА_1 сформовану за період з 28.02.2017 по 25.02.2021, яка не є новим доказом, а є первинним фінансовим документом, відповідно до якого проводиться нарахування заборгованості.

Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яка становить 13 900 грн. та не спростована відповідачем.

Доводи апелянта про те, що до тіла кредиту було безпідставно враховано пеню є помилковими, оскільки як вбачається з умов додаткової угоди та додатків до неї, сторони погодили надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 13 900 грн., які відповідач не повернув у визначений договором строк та які просить повернути позивач.

Так як відповідач прийняв умови банку щодо розміру відсотків та комісії, частково їх виковував, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам та комісії у розмірі 4 649,18 грн.

Виписка про рух грошових коштів відповідача за період 28.02.2017 по 25.02.2021 свідчить про те, що останнім здійснювалася часткова оплата на погашення відсотків за кредит, відсотків за дозволену перевиплату, а також комісія після закінчення строку кредитування (22.02.2018).

Вбачається, що останній платіж ОСОБА_1 здійснив на погашення прострочених відсотків за кредитом 27.04.2020 у розмірі 53,80 грн.

Як зазначено вище, сторони додатковою угодою визначили, що позичальник зобов`язується не пізніше 22.02.2018 повернути кредитні кошти з можливістю продовження строку відповідно до умов за договором комплексного банківського обслуговування, та сплатити проценти за його використання на умовах цього договору.

Умовами п. п. 2.2.1.2 ДКБОФО визначено, що термін повернення кредиту, обумовлений кредитним договором вважається таким, що настав та/або нарахування процентів по кредиту може бути припинено на підставі рішення банку якщо настав термін повернення кредиту, обумовлений кредитним договором.

Водночас відповідачем не надано доказів того, що ним здійснювалися дії щодо звернення до банку з вимогою про припинення договірних відносин та наявності відповідного рішення.

Натомість дії відповідача щодо сплати відсотків після строку дії договору, визначеного сторонами додатковою угодою свідчать про погодження ним продовження дії договору.

Розмір відсотків та комісії відповідачем не спростовано, контррозрахунок не надано, а тому апеляційний суд вважає, що вимоги в цій частині позовних вимог також є доведеними.

У правовому висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 15.06.2020 по справі N 138/240/16-ц зазначено, що, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Матеріали справи містять поштове відправлення про вручення 21.04.2021 відповідачу копії ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження та призначення справи до розгляду на 21.05.2021 з додатками.

Отже, твердження відповідача щодо неповідомлення його належним чином про розгляд справи є безпідставним, а тому відсутні підстави щодо розгляду заяви про застосування строків позовної давності.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: