КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/8620/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/17926/23

16 квітня2024року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Романенка Михайла Едуардовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Коваленко І.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 гнрудня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано доказів перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача відповідно до умов укладеного договору.

31 січня 2024 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Карпенко Юлії Геннадіївни на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року було подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, вважати такою, що не подана та повернуто суб`єкту звернення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 20 лютого 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Романенко Михайло Едуардович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Дніпровського районного суду м. Києва для відкриття провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлено з порушення норм процесуального права.

Зазначає, що відповідно до висновків викладених в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції зазначив, що заяву про усунення недоліків підписано Карпенко Юлією Геннадіївною , на підтвердження повноважень якої надано довіреність в порядку передоручення від 04 січня 2024 року. Проте, з матеріалів позовної заяви не вбачається, що вищезазначену довіреність посвідчено нотаріально. Крім того, вищевказана довіреність не містить підпису довірителя. Інших доказів, з яких можливо встановити повноваження підписанта заяви, до позову не долучено. Отже, до матеріалів заяви про усунення недоліків та позовної заяви не додано належних доказів на підтвердження повноважень Карпенко Юлії Геннадіївни , як представника позивача.

На думку апелянта такі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та незаконними.

Зазначає, що керівник установи має право видавати довіреність у порядку передоручення. Представник може подати на підставі своїх повноважень довіреність або ордер в електронній формі, підписані належним електронним підписом.

Вказує на те, що відповідно до Довіреності від 16.10.2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка Михайла Едуардовича уповноважив цією довіреністю Карпенко Юлію Геннадиевну, з поміж іншого, вести справи в суді, підписувати та подавати позовні заяви, оскаржувати судові рішення, ухвали, постанови, підписувати та подавати апеляційні, касаційні скарги, заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, заяви про перегляд Верховним Судом України, подавати виконавчі документи до стягнення, оскаржувати документи виконавчого провадження, підписувати та подавати заяви, звернення та запити, пояснення, заперечення, скарги та інше, одержувати інформацію, документи, поштову кореспонденцію, знайомитися зі справами, знімати копії з документів (включаючи дану довіреність), отримувати, формувати та підписувати витяги, довідки, засвідчувати копії документів Товариства, включаючи дану довіреність, та користуватися всіма іншими правами, які надані представнику чинним законодавством, в тому числі отримувати товарно- матеріальні цінності. Строк дії довіреності: по 31 грудня 2025 року. Дана довіреність видана без права передоручення.

Зазначає, що п. 3 ст.62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

На думку апелянта на вище зазначене суд першої інстанції уваги не звернув у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку щодо повернення позовної заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції посилався на те, що заяву про усунення недоліків підписано Карпенко Юлією Геннадіївною , на підтвердження повноважень якої надано довіреність у порядку передоручення від 04 січня 2024 року. Проте, з матеріалів позовної заяви не вбачається, що вищезазначену довіреність посвідчено нотаріально. Крім того, вищевказана довіреність не містить підпису довірителя. Інших доказів, з яких можливо встановити повноваження підписанта заяви, до позову не долучено.

З такими висновками суду першої інстанції колегія судді погодитись не може з огляду на наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною 3 статті 58 ЦПК України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи (п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 62 ЦПК України передбачено, що у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 43 ЦПК України, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи та подання такого документу через електронний кабінет.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі № 2340/4648/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 520/20958/18.

Згідно з положеннями частини третьої статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система.

Разом з тим, згідно із Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у тексті Закону слова (назва) «Єдина судова інформаційна (автоматизована) система», «автоматизована система» у всіх відмінках (випадках) буде замінено словами «Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система» у відповідному відмінку.

Відповідно до частини восьмої статті 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису, якщо інше не визначено цим Кодексом.

У пункті 15.15 частини першої розділу VIIІ «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ЄСІТС).

Оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС було опубліковано Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» № 229 (6984) 01 грудня 2018 року.

У подальшому у газеті «Голос України» (№ 42 (7048) від 01 березня 2019 року) опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно якого (відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28 лютого 2019 року № 624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування ЄСІТС) Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті «Голос України» (№229 (6984) від 01 грудня 2018 року).

26 листопада 2010 року Рада суддів України рішенням № 30 затвердила Положення про автоматизовану систему документообігу суду, до якого були внесені зміни рішенням №17 від 2 березня 2018 року шляхом викладення його у новій редакції (далі - рішення РСУ №17).

Наказом Державної судової адміністрації України № 628 від 22 грудня 2018 року «Про проведення тестування підсистеми «Електронний суд» у місцевих та апеляційних судах» вирішено запровадити тестовий режим експлуатації підсистеми «Електронний суд» у місцевих та апеляційних судах України (пілотних судах).

Відповідно до пункту 2 цього наказу місцевим та апеляційним судам у ході тестового режиму експлуатації підсистеми «Електронний суд» слід керуватися вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (із змінами і доповненнями), у частині функціонування підсистеми «Електронний суд» (далі Положення).

Так, відповідно пункту 2.3 рішення Ради суддів України від 12 квітня 2018 року № 16 передбачено, що ряд норм Положення, в тому числі і розділ XI (Підсистема «Електронний суд»), набирають чинності та можуть використовуватись у тестовому режимі виключно для судів, визначених пілотними згідно з відповідним наказом ДСА України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ХІ «Підсистема електронного суду» Положення про АСДС, в редакції рішення РСУ №17, з 22 грудня 2018 року у всіх місцевих та апеляційних судах обмін електронними документами між судом, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми "Електронний суд". Учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого Електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.

Згідно з пунктами 9-11 розділу XI «Підсистема електронного суду» Положення про АСДС, в редакції рішення РСУ №17, шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного доручення, встановленої адміністратором форми (з правом передоручення або без такого права), особа, що зареєструвала електронний кабінет, може уповноважити представника (іншу фізичну особу, що має зареєстрований електронний кабінет) на подання документів від свого імені або від імені довірителя по судовій справі, судовому провадженню або зверненню. Електронні доручення, що підтверджують повноваження підписанта автоматично додаються підсистемою до кожного документу, ним відправленого.

Шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного доручення, встановленої адміністратором форми (з правом передоручення або без такого права), особа, що зареєструвала електронний кабінет в межах отриманих повноважень може надати іншій фізичній особі доступ до документів по судовій справі, судовому провадженню або зверненню.

Шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного повідомлення, встановленої адміністратором форми, автор доручення може його скасувати.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що електронне доручення, яке можливо надати за допомогою підсистеми «Електронний суд», видається за наявності у відповідної особи довірителя та його представника особистих електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд», що передбачає наявність у таких осіб електронного цифрового підпису. Електронне доручення видається лише за умови його підписання електронним ключем довірителем за допомогою алгоритмів, визначених у підсистемі «Електронний суд». Надалі таке електронне доручення автоматично додається до позовної заяви, яка подана представником від імені довірителя через підсистему «Електронний суд», при цьому у користувачів відсутня можливість будь-яким чином впливати на зміст та вигляд такого електронного доручення, тобто воно формується підсистемою «Електронний суд» самостійно, відповідно до обраного обсягу повноважень представника.

Подібна правова позиція міститься, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі №560/10261/21, від 20 грудня 2021 року у справі №560/9405/21 та від 10 лютого 2022 року у справі №560/11791/21.

У постанові від 30 червня 2021 року у справі №380/830/21 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначав, що особливості подання до суду довіреності для цілей підтвердження повноважень представника у разі звернення до суду в електронній формі встановлені у частині сьомій статті 59 КАС України та пункті 9 Положення про АСДС, зі змісту яких випливає, що учасник справи може уповноважити представника на подання документів від свого імені шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми «Електронний суд» електронного доручення за формою, установленою адміністратором системи, примірник якого додається підсистемою до кожного відправленого (підписаного) представником документу автоматично.

Довіреність, видана із дотриманням зазначених правил, як електронний документ, не вимагає будь-якого засвідчення і є належним документом, що підтверджує повноваження представника у суді.

При цьому, у випадку звернення через підсистему «Електронний суд» суди мають перевіряти відповідність вчиненої представником дії наданому представнику обсягу повноважень, визначеному в електронному дорученні.

Вищезазначені висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 18 лютого 2021 року у справі №300/1329/20.

Згідно з пунктами 30-32 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя №1845/0/15-21 від 17 серпня 2021 року, користувач ЄСІТС може уповноважити іншого користувача на вчинення дій із використанням Електронного суду в інтересах довірителя, надавши засобами відповідної підсистеми ЄСІТС такому повіреному довіреність в електронній формі відповідно до вимог процесуального законодавства. Надання довіреності в електронній формі здійснюється засобами Електронного кабінету шляхом створення електронного документа встановленої форми, в якому визначається обсяг повноважень повіреного. Довіреність в електронній формі, підписана кваліфікованим електронним підписом довірителя, надає можливість повіреному виконувати визначений довірителем перелік дій засобами Електронного суду.

Відповідно до п. 33 Положення, від імені юридичної особи видавати довіреності в електронній формі мають право особи, зазначені у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо такої юридичної особи у графі "Прізвище, ім`я, по батькові, дати обрання (призначення) осіб, що обираються (призначаються) до органу управління такої юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або такі, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи". Від імені іноземної юридичної особи електронні довіреності видаватися не можуть.

З матеріалів справи вбачається, що керівником Товариства з обмеженою відповідальнітю «Діджи Фінанс» є Романенко Михайло Едуардович , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осбі- підприємців та громадських формувань.

До заяви про усунення недоліків представником позивача було долучено довіреність у порядку передоручення від 04 січня 2024 року відповідно до якої Романенко Михайло Едуардович , який діє на підставі витягу з ЄДР від 11 листопада 2022 року, уповноважив, в порядку передоручення, Карпенко Юлію Геннадіївну представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальнітю «Діджи Фінанс» в судах України. Довіреність видана без права передоручення іншим особам. Довіреність дійсна до момету її скасування.

Відповідно до копії наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» № 07/12-2023 від 07 грудня 2023 року на підставі розділу 10 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінакнс» було затверджено склад членів виконавчого органу з питань представництва інтересів товариства в судах зокрема Карпенко Юлію Геннадіївну .

Окрім того на підтвердження доводів апеляційної скарги представником позивача було надано довіреність від 16 жовтня 2023 року відповідно до якої ТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка Михайла Едуардовича, уповноважив цією довіреністю Карпенко Юлію Геннадиевну, з поміж іншого, вести справи в суді, підписувати та подавати позовні заяви, оскаржувати судові рішення, ухвали, постанови, підписувати та подавати апеляційні, касаційні скарги, заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, заяви про перегляд Верховним Судом України, подавати виконавчі документи до стягнення, оскаржувати документи виконавчого провадження, підписувати та подавати заяви, звернення та запити, пояснення, заперечення, скарги та інше, одержувати інформацію, документи, поштову кореспонденцію, знайомитися зі справами, знімати копії з документів (включаючи дану довіреність), отримувати, формувати та підписувати витяги, довідки, засвідчувати копії документів Товариства, включаючи дану довіреність, та користуватися всіма іншими правами, які надані представнику чинним законодавством, в тому числі отримувати товарно- матеріальні цінності. Строк дії довіреності: по 31 грудня 2025 року. Дана довіреність видана без права передоручення

Судом першої інстанції у порушення вимог закону не враховано, що у позивача та його представника, як користувачів підсистеми «Електронний суд», відсутня можливість будь-яким чином впливати на зміст та вигляд електронного доручення, оскільки саме система його формує за відповідним алгоритмом і зразком. Отже, власноручного підпису або розміщення аутентичного зразка підпису довірителя на такій довіреності є неможливим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви ТОВ «Діджи Фінанс».

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суддею першої інстанції зроблений безпідставний висновок про те, що позовну заяву подано та підписано особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на підписання позовної заяви та звернення з позовною заявою від імені та в інтересах позивача, а позовна заява повернута позивачу з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Діджи Фінанс», щодо порушення судом норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, знайшли своє підтвердження.

В апеляційній скарзі представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» просив суд вирішити питання щодо заявлених апелянтом судових витрат.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням.

Згідно з частиною першою, пунктами 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження №61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

З урахуванням того, що за результатами перегляду даної справи колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року підлягає скасуванню з передачею даної цивільної справи продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється судом першої інстанції за результатом розгляду ним справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Романенка Михайла Едуардовича задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року скасувати.

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: