Справа № 682/3320/23
Провадження № 2/682/140/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2024 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Матвєєвої Н.В. ,
за участю секретаря Дубовка Г.Ю.,
представника позивача - адвоката Плакса В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Плакса Вячеслав Анатолійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Дніпро» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати,
-2020 рік : 7453,42 грн Х 105 %=7826,09 грн
-2021 рік : 7453,42 грн Х 110 %=8198,76 грн
-2022 рік : 7453,42 грн Х 126 % =9436,03 грн
-2023 рік : 7453,42 грн Х 104,4 % = 7781,37 грн
Загальна заборгованість з орендної плати складає 33 242,25 грн. Інфляційні втрати за 2020 рік 3548,85 грн, 3 % річних за 2020 рік 696,63 грн; інфляційні втрати за 2021 рік-2633,01 грн, 3 % річних- 483,83 грн; інфляційні втрати за 2022 рік 656,71 грн; 3 % річних 273,77 грн.
П.15 Договору оренди землі сторони передбачили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожен день прострочення.
За 2020 рік пеня становить 847,57 грн., за 2021 рік 588,67 грн., за 2022 рік 333,09 грн.
В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини позову, просив суд стягнути на користь позивача судові витрати та витрати на правничу допомогу в сумі 14 000 грн.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у письмовій заяві просив справу розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи здійснювати за участі його представника.
Представник відповідача ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" - адвокат Кєєр О.С. в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, відзиву на позов не надала, заперечувала проти стягнення пені, просила застосувати строки позовної давності до позовної вимоги про стягнення пені за 2020, 2021 рік.
Суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро", оскільки представник відповідача - адвокат Кеєр О.С. була присутня під час підготовчого судового засідання, за її клопотанням їй було продовжено процесуальний строк для надання відзиву на позов та доказів, проте вказаним процесуальним правом остання не скористалася, натомість надсилаючи заяви про відкладення підготовчих судових засідань. Також представник відповідача неодноразово 21.03.2024, 05.04.2024 року просила відкласти судовий розгляд справи, останній раз не надавши підтверджуючих доказів участі в іншому судовому засіданні та неможливості бути присутньою в судовому засіданні навіть в дистанційному режимі. Тому суд розцінює заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи як зловживання своїми процесуальними правами, та ухвалює здійснювати розгляд справи у відсутність представника відповідача, не маючи права проявляти упередженість, діючи в інтересах однієї із сторін та надавши можливість представнику відповідача приймати участь у розгляді вказаної справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).
Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Ч.1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до Закону України «Про оренду землі», відповідно до статті 1 якого оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно із ч.1 ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ч. 1 ст. 14 Закону).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
У відповідності до ч. 1, 2, 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Згідно з вимогами частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі.
За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.
Ч. 1 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Відповідно до положень аб. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
04 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" укладений Договір оренди землі, який 03.03.2014 року зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 4856318.
П. 9 цього Договору визначено, що орендна плата виплачується особисто орендодавцю, або уповноваженій ним згідно діючого законодавства особі в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки орендованої земельної ділянки, що на момент укладення договору у грошовій формі становить 1203 грн 70 коп, один раз на рік до 30 грудня поточного року.
Відповідно до п.12 цього Договору, орендна плата виплачується щорічно у такі строки : не пізніше 30 грудня поточного року.
П. 14 Договору оренди землі від 04.09.2013 року, розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не звини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.
17 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" було укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі від 04.09.2013 року, якою внесені зміни в частині строку дії Договору, а саме, що Договір оренди землі від 04.09.2013 р, укладений до 28.12.2028 р. Крім того, внесені зміни в частині розміру орендної плати, визначено, що орендна плата виплачується особисто орендодавцю або уповноваженій на це згідно діючого законодавства особі у розмірі 7453,42 грн один раз на рік до 30-го грудня поточного року.
З відомостей на виплату грошей за 2017 рік ОСОБА_1 виплачена орендна плата в сумі 2904,63 грн., за 2018 рік 1452,32 грн., 1452,32 грн. З видаткового касового ордеру №371 від 24.09.2016 року слідує, що ОСОБА_1 відповідачем сплачено орендну плату за земельний пай 2016 р в сумі 2904,62 грн, з видаткового касового ордеру від 19.04.2021 року слідує, що ОСОБА_1 відповідачем сплачено орендну плату за земельний пай за 2019 р в сумі 6000 грн.
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що станом на 20.02.2024 ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" у другому кварталі 2021 року не нараховувало орендну плату позивачу, проте йому виплачено орендну плату в сумі 6000 грн за минулі роки, що відповідає видатковому касовому ордеру від 19.04.2021 року про виплату орендної плати за 2019 рік. В четвертому кварталі 2021 року відповідачем нараховано позивачу орендну плату в сумі 7 453,42 грн., проте не виплачено її. Інших відомостей про нарахування та виплату позивачу ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" орендної плати Державний реєстр за вказаний період не містить.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 не отримував орендну плату за надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" за 2020, 2021,2022 та за 2023 роки.
Відповідно до статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до пункту "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Крім цього, відповідно до п. 36 Договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Таким чином, підставою для розірвання договору оренди землі може бути систематична несплата орендної плати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) зазначено, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, а тому при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі з підстав систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Відповідно до 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Враховуючи обставини, які знайшли підтвердження під час судового розгляду щодо несплати орендної плати позивачу відповідачем ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" за 2020-2023 роки, означене вказує на систематичність порушень умов договору зі сторони відповідача.
Таким чином, позивачем та його представником доведено наявність підстав, передбачених п."д" ч. 1 ст. 141 ЗК України для припинення права користування земельною ділянкою шляхом розірвання договору оренди землі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Отже, оскільки законодавець визначає однією з істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.
Відповідач жодним належним та допустимим доказом не спростував факти не виплати орендної плати позивачу за період 2020, 2021, 2022,2023 рік, натомість на адвокатський запит ОСОБА_2 надав відомості про виплату грошей та видаткові касові ордери, які стверджують своєчасну виплату орендної плати позивачу за 2017,2018 рік, та несвоєчасну виплату за 2019 рік.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої орендної плати за 2020-2023 роки, то суд виходить з наступного.
Договором оренди землі від 04.09.2013 р укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" визначено, що орендна плата виплачується особисто орендодавцю, або уповноваженій ним, згідно діючого законодавства особі, в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки орендованої земельної ділянки, що на момент укладення договору у грошовій формі становить 1203 грн 70 коп., один раз на рік до 30 грудня поточного року. Орендна плата вноситься у такі строки щорічно: не пізніше 30 грудня поточного року. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не звини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.
Додатковою угодою до Договору оренди землі від 04.09.2013 року, укладеною 17.05.2019 р між ОСОБА_1 та ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" було внесено зміни до Договору та визначено, що орендна плата виплачується особисто орендодавцю або уповноваженій на це згідно діючого законодавства, особі у розмірі 7453,42 грн один раз на рік до 30-го грудня поточного року.
Тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача невиплаченої орендної плати за 2020, 2021, 2022,2023 роки з урахуванням коефіцієнту індексації в сумі 33 242,25 грн підлягають задоволенню.
-2020 рік : 7453,42 грн Х 105 %=7826,09 грн
-2021 рік : 7453,42 грн Х 110 %=8198,76 грн
-2022 рік : 7453,42 грн Х 126 % =9436,03 грн
-2023 рік : 7453,42 грн Х 104,4 % = 7781,37 грн
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, 3 % річних, пені за час прострочення сплати орендної плати, то суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.
Згідно п.15 Договору оренди землі від 04.09.2013 року, укладеного між позивачем та ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" сторони обумовили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожний день прострочення.
Згідно із п. 28 цього Договору оренди землі, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
При наявності умов договору, які сторони добровільно погодили, про визначення розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції, такий розмір має визначатись із застосуванням визначеного індексу інфляції.
З цього приводу Верховний Суд у постанові від 10.09.2021 у справі № 650/628/19-ц зазначив: «Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).»
Інфляційні втрати за 2020 рік становлять:
Інфляційні втрати за 2021 рік становлять:
Інфляційні втрати за 2022 рік становлять:
Нарахування 3% річних у зв`язку з несвоєчасною виплатою орендної плати за землю за: - 2020 рік здійснено за період з 31.12.2020 до 18.12.2023 , тобто за 1083 дні; 7826,09 грн. Х 3% Х1082 дн : 365дн:100 =695, 99 грн.
- 2021 рік здійснено за період з 31.12.2021 по 18.12.2023, тобто за 718 днів;
8198,76 грн. Х 3% Х 718 дн : 365дн :100 = 483,84 грн.
- 2022 рік здійснено за період з 31.12.2022 по 18.12.2023, тобто за 353 дні;
9436,03 грн. Х 3% Х 353 дн : 365 дн :100 = 273,77 грн.
Розмір пені від простроченої суми орендної плати за 2020 рік становить 847,57 грн, за 2021 рік 588,67 грн., за 2022 рік - 333 грн.
А тому, суд проходить до висновку, що з ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" слід стягнути інфляційні втрати в сумі 6838,57 грн; 3 % річних в сумі 1454,23 грн., пеню в сумі 1769,33 грн.
Щодо застосування строків позовної давності на підставі заяви представника відповідача до позовних вимог про стягнення пені за 2020-2021 роки, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУШ-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (№211), запроваджено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому його було неодноразово продовжено (востаннє Постанова Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 р, якою продовжено карантин до 30.06.2023).
30 березня 2020 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№ 540-ІХ). відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 12. Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ набрав чинності 02.04.2020 року.
Згідно з п.12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
У постанові Верховного Суду від 22.09.2022 року у справі № 920/724/21 зазначив: «Суд відхиляє доводи Відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу про те, що для застосування пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивачу необхідно обґрунтувати, що продовження строків зумовлене саме дією на сторону обмежень, впроваджених у зв`язку з карантином. Суд зазначає, що ні ЦК України, ані інші нормативно-правові акти, якими встановлений (продовжений) на території України карантин, продовжено строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу на строк дії такого карантину, не містять тих вимог, про які зазначає відповідач, а автоматичне продовження цих строків пов`язане саме із встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону».
Тобто, продовження строків позовної давності в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону, і тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається.
Оскільки початок і закінчення строку позовної давності припадає на період після 02.04.2020, а саме з 31.12.2020 року, тому він продовжується до кінця дії карантину, тобто до 30.06.2023 року. А тому суд відхиляє заперечення представника відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог про стягнення пені за 2020-2021 роки.
З цих підстав, суд приходить до висновку, що відповідач порушив вимоги ст. 21, 25 Закону України «Про оренду землі», а також умови Договору оренди землі від 04.09.2013 р та Додаткової угоди до договору оренди землі від 17.05.2019 р, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, в сумі 2147,20 грн., оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 14 000 грн., оскільки представником відповідача не було подано заперечень проти розміру витрат на правничу допомогу, розмір гонорару є фіксованим, розмір витрат є співмірним із складністю зазначеної справи, в ній наявні розрахунки індексації, інфляції, 3% річних та пені та тривалістю її розгляду, а тому не може бути зменшеним судом.
Керуючись ст.141 ЗК України, ст. 549, 530, 611, 625, 626, 792 ЦК України, ст.13,15,21,25,32 Закону України "Про оренду землі", ст. 4-13, 17, 18, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Плакса Вячеслав Анатолійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Дніпро» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 12.04.2024.

Головуючий суддя Матвєєва Н. В.