УХВАЛА

17 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 202/7643/22

провадження № 61-3414ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Вадима Станіславовича, на рішення Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 04 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованого комунального підприємства «Ритуальна служба» Краматорської міської ради, треті особи: Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради, Краматорська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня

2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду

від 24 січня 2024 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

08 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко В. С., шляхом формування документа у системі «Електронний суд», звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2024 року, у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 19 березня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченка В. С., на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 24 січня 2024 року залишено без руху. Запропоновано заявникові:

1) Звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення та надати докази на їх підтвердження; 2) Уточнити касаційну скаргу із зазначенням підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 389 цього Кодексу, на виконання умов пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, а також надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Копію вказаної ухвали направлено ОСОБА_1 на вказану у касаційній скарзі поштову адресу, а також до електронного кабінета користувача системи «Електронний суд» адвоката Шевченка В. С.

Зі змісту повідомлення про доставлення електронного листа вбачається, що документ в електронному вигляді (ухвала Верховного Суду від 19 березня

2024 року) був доставлений користувачу Шевченку В. С. в його електронний кабінет 26 березня 2024 року.

08 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко В. С., шляхом формування документа у системі «Електронний суд», звернувся до Верховного Суду із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, а також надав уточнені касаційні скарги та докази направлення уточнених касаційних скарг на адреси інших учасників справи.

Проте, зазначені в ухвалі Верховного Суду вимоги не були виконані у повному обсязі, оскільки заявник хоча і звернувся до суду із клопотанням на виконання вимог ухвали про залишення його касаційної скарги без руху в частині вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке зокрема викладене у змісті уточненої касаційної скарги, в якому, в свою чергу, вказав, що повний текст оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду був опублікований у підсистемі «Електронний суд» 07 лютого 2024 року, проте не надав суду докази на підтвердження отримання копії оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2024 року.

Крім того, заявник хоча і надав до Верховного Суду уточнені касаційні скарги, водночас у їх змісті не вказав підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 389 цього Кодексу, на виконання умов пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Відтак, доводи як уточнених так і первісної касаційних скарг зводяться до недослідженнясудами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів без обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Як вже зазначалось Верховним Судом у змісті ухвали від 19 березня

2024 року про залишення касаційної скарги без руху, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої

статті 389 ЦПК України.

Згідно частини першої статті 44 ЦПК Україна учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Станом на 17 квітня 2024 року вимоги ухвали Верховного Суду від 19 березня

2024 року заявником в повному обсязі не виконані, а тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України

у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Вадима Станіславовича, на рішення Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 04 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованого комунального підприємства «Ритуальна служба» Краматорської міської ради, треті особи: Комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради, Краматорська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, про захист прав споживачів, вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник