Справа № 621/69/24
Провадження № 2/621/380/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Вельможної І.В.,

секретаря судового засідання Лацько А.В.,

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс",

представники позивача Вакуленко В.М., Романенко М.Е.,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Андрущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

10.01.2024 ТОВ "Діджи Фінанс" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 200083337 від 07.08.2014, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат в загальному розмірі 63 205 грн 58 к., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 07 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та ОСОБА_2 укладено угоду № 200083337 щодо кредитування Кредитний договір.

Відповідно до умов Кредитного договору, на умовах повернення, платності, строковості, Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 13 500 грн., з встановленим строком користування з 07.08.2014 по 07.08.2019, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений Кредитним договором строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 ТОВ "Діджи Фінанс" набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", в тому числі і за кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів.

23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду.

Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.

Станом на 05.01.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 40 977 грн 47 к., з яких: 13 243 грн 87 к. заборгованість за кредитом; 27 733 грн 60 к. заборгованість за відсотками.

Заборгованість розрахована станом на дату укладення договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів.

Надані виписки сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства.

Заборгованість відповідача за кредитним договором № 20008337 від 07.08.2014 від становить 40 977 грн 47 к.

З посиланням на частину 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем розраховані 3% річних та інфляційні збитки.

Сума збитків з урахуванням 3% річних 3 691 грн 29 к.

Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 18 581 грн 82 к.

Разом заборгованість становить 63 250 грн 58 к.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Зважаючи на строк кредитного договору - 5 років, укладення факторингового договору в 2020 році, наявність судового спору щодо передачі оригіналів документів по кредитним справам, позивачем заявлено клопотання перед судом про поновлення строку позовної давності щодо заявлених вимог.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24 січня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 21.02.2024.

12.02.2024 до канцелярії суду від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування відзиву посилався на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Зокрема зазначає, що відсутні докази укладення кредитного правочину № 200083337 від 07.08.2014 між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем, надання (перерахування) ПАТ "Банк Михайлівський" відповідачу кредитних коштів, відступлення ПАТ "Банк Михайлівський" права вимоги до відповідача на користь позивача за Договором про відступлення права вимоги від 20.07.2020 № 7_БМ, наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Крім того, зазначає, що відповідач не отримував повідомлення про зміну кредитора за Кредитним договором № 200083337 від 07.08.2014, Претензія від 19.12.2022 № 200083337, про яку позивачем зазначено у позові на поштову адресу відповідача не надходила.

Також позивачем не надано доказів, яким чином ПАТ "Банк Михайлівський" прийняло (акцептувало) пропозицію (оферту) відповідача укласти кредитний договір від 07.08.2014 № . Також позивачем не надано доказів щодо отримання відповідачем коштів у кредит на виконання умов Кредитного договору від 07.08.2014 № 200083337. Також не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження існування заборгованості за відповідачем перед первісним кредитором та позивачем за Кредитним договором № 200083337 від 07.08.2014. Позивачем надано виписки від 12.12.2023 за рядом особових рахунків, однак не зазначено, яке відношення такі рахунки маю до Кредитного договору № 200083337 від 07.08.2014, та які кошти на них обліковуються. Також позивачем зазначено, що вказані виписки сформовано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі норм чинного законодавства, однак доказів на підтвердження таких обставин до позову не надано. Крім того, до Заяви (оферти) від 07.08.2014 № 200083337 позичальнику в ПАТ "Банк Михайлівський" було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , однак виписки за вказаним рахунком позивачем до позову не надано. Також позивачем й не надано доказів на підтвердження того факту, що Кредитний договір від 07.08.2014 № 200083337 було укладено саме на 5 років, як зазначено в позовній заяві. Стороною відповідача заявлено клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (том 2 а.с. 78-91).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21 лютого 2024 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування для огляду оригіналів письмових доказів у відповідності до положень частини 6 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України та відкладено судове засідання до 14.03.2024.

26.02.2024 до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого остання, з посиланням на дійсність кредитного договору від 07.08.2014 № 200083337, оскільки угода № 200083337 щодо кредитування укладена 07.08.2014 не оспорювалась, та сторонами в письмовій формі досягнуто згоди з усіх істотних вимог такого договору, з посиланням на обставини викладені в позові просила задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі (том 2 а.с. 96-104).

11.03.2024 до канцелярії суду на виконання ухвали від 21.02.2024 надійшли оригінали витребовуваних доказів.

14.03.2024 задля забезпечення стороні відповідача права на ознайомлення з наданими 11.03.2024 оригіналами письмових доказів та забезпечення права на надання заперечень на відповідь на відзив, судове засідання відкладено до 04.04.2024.

04.04.2024 у зв`язку з перебуванням судді у відпустці судове засідання відкладено до 11.04.2024

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не прибула до канцелярії суду скерувала заяву відповідно до якої просила проводити судове засідання за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засідання 11.04.2024 просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позову, посилаючись на доводи та обставини викладені у відзиві, зазначив, що позивачем не доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів на наявності у позивача права вимоги до відповідача.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 07 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та ОСОБА_5 було укладено договір у формі заяви (оферти) №200083337 про надання та використання платіжної картки МС World, найменування продукту: Прибуткова картка +Кредитка (не іменна), рахунок картки: НОМЕР_1 , з бажаним кредитним лімітом в розмірі 1 000 грн, при цьому умовами договору передбачено, що розмір кредитного ліміту за рішенням Банку може бути змінений, про що Клієнт буде повідомлений шляхом направлення SMS-повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картках, максимальна ставка по ліміту 58,8% річних, максимальний кредитний ліміт у вказаному договорі не зазначений, реальна процентна ставка по кредиту (в процентному виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватися в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку дії) 89,56%, абсолютне подорожчання кредиту (в грошовому виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватися в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку його можливої дії) 24 568 грн 53 к. Умовами договору передбачено, що ОСОБА_5 пропонує банку укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки в рамках якого: відкрити на її ім`я поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (валюта рахунку - гривня), що буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; випустити на ім`я відповідачки платіжну картку, тип якої вказано в ОП заяви; для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 ЦК України кредитування рахунку картки (том 1 а.с.23).

07 серпня 2014 року відповідачем ОСОБА_5 підписані Анкета № 463961 в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту 1 000 грн, строк (міс.) не вказано, мета кредиту не вказано, сума додаткових послуг 0 грн); персональні дані позичальника; Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту "Прибуткова картка +Кредитка (не іменна) " та тарифи по продукту "Прибуткова картка +Кредитка" (том 1 а.с. 23 зворот, 24).

07 серпня 2014 року ОСОБА_5 отримала платіжну картку ПАТ "Банк Михайлівський" № НОМЕР_2 , рахунок картки: НОМЕР_1 , що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду (том 1 а.с. 25).

Також у зв`язку з укладенням Договору про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_3 від 07.08.2014 між ОСОБА_5 та ТДВ Страхова Компанія М-Лайф укладено Договір добровільного страхування життя (програма страхування від нещасних випадків держателів платіжних карток) (том 1 а.с. 25 зворот 26).

На виконання ухвали суду від 21 лютого 2024 року позивачем надано до суду для огляду оригінали Заяви (оферти) № 200083337 від 07.08.2014, Довідки про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту "Прибуткова картка +Кредитка (не іменна)", розписка про отримання картки та/або ПІН-коду, які були оглянуті судом в судовому засіданні.

20.07.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020. За цим Договором в порядку та на умовах, що визначені в Договорі, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників божників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами , що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16 відповідно до якої ТОВ "Діджи Фінанс" визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський" (том 1 а.с. 10-21, 29-31).

Згідно з Витягом Реєстру боржників в ПАТ "Банк Михайлівський" до Договору № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020, ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги до боржника ОСОБА_6 за Кредитним договором № 200083337 від 07 серпня 2014 року зі строком закінчення кредитного договору 07 серпня 2019 року, сума видачі кредиту 13 500 грн., сума заборгованості за тілом кредиту становить 13 243 грн 87 к., заборгованість за доходами 27 733 грн 60 к., загальний залишок заборгованості 40 977 грн 47 к. (том 1 а.с. 32).

З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2022 року на адресу відповідача було надіслано претензію про сплату заборгованості за кредитним договором № 200083337 від 07.08.2014, в загальному розмірі 40 977 грн 47 к., в строк до 31 січня 2023 року ( том 1 а.с. 28).

Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 , 05.04.2023 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_9 ", актовий запис № 75 (том 2 а.с. 86).

За таких обставин, прізвище відповідача на час виникнення спірних правовідносин було " ОСОБА_10 ", тоді, як на дату ухвалення рішення "Соловей".

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За змістом статей 626,628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За статями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем на підтвердження наявності у відповідачки заборгованості та її розміру подано до суду заяву (оферту) №200083337 від 07.08.2014, анкету №463961 від 07.08.2014, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту в рамках карткового продукту від 07.08.2014, тарифи по продукту "Прибуткова картка + Кредитка", розписку про отримання платіжної картки, договір №7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс", Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року.

В той же час, доказів того, що відповідачем були отримані кредитні кошти, розмір наданого кредиту, графіку погашення заборгованості, виписки з карткового рахунку відповідача, а також розрахунку заборгованості позивачем суду не надано.

Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідачу ПАТ "Банк Михайлівський" відповідно до умов кредитного договору надало у користування кредитні кошти в розмірі 13 500,00 грн. з встановленим строком користування з 07.08.2014 по 07.08.2019. В той же час, як вбачається зі змісту заяви (оферти) №200083337 підписаної 07 серпня 2014 року про надання та використання платіжної картки, відповідачу надавалась платіжна картка з встановленим кредитним лімітом в розмірі 1 000 грн. Крім того, в анкеті №463961 від 07.08.2014 зазначено, що бажана сума кредиту становить 1 000 грн. При цьому позивачем не надано суду доказів збільшення кредитного ліміту, як передбачено умовами договору, видачі відповідачу кредитних коштів у вказаному розмірі, а також доказів користування відповідачем кредитними коштами.

Крім цього, як вбачається з Довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту "Прибуткова картка +Кредитка (не іменна)" розмір кредитного ліміту вказана до 50 000 грн., строк кредиту 12 місяців.

Вказане спростовує посилання позивача в позовній заяві, що строк кредитування становить 5 років, а саме з 07.08.2014 по 07.08.2019.

Згідно дослідженої розписки про отримання платіжної картки та/абоПІН-коду, відповідно до якої ОСОБА_5 було видано платіжну картку № НОМЕР_5 , до якої було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , також неможливо встановити яка сума була на наданій картці (який кредитний ліміт на ній було встановлено).

Як встановлено в судовому засіданні та зазначено вище, відповідач з первісним кредитором уклав договір на отримання кредиту 07.08.2014, відповідно до якого відповідачу було видано платіжну картку з номером № НОМЕР_5 , до якої було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , однак на підтвердження наявності заборгованості за вказаним кредитом позивачем подано виписку по особовим рахункам, зокрема за рахунком № НОМЕР_6 та рахунком № НОМЕР_7 за період з з 23.05.2016 по 27.07.2020 за кредитним договором №200083337_КІ від 07.08.2014 (том 1 а.с. 33-250, том 2 а.с. 1-44).

Разом з тим, жодного доказу на підтвердження того, що позичальнику відповідно до умов договору від 07.08.2014 замість рахунку № НОМЕР_1 відкрито рахунки № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 суду не надано.

Також суд звертає увагу, що у позовній заяві не вказано, коли саме відповідач отримала кредит в розмірі 13 500 грн, а суд не має можливості це встановити самостійно з наданих в якості доказу позивачем виписок по особовим рахункам з 23.05.2016 по 27.07.2020, оскільки, як зазначалося вище, виписка сформована з 23.05.2016 року, а не з часу укладення договору, у виписках зазначені рахунки, які не відповідають рахунку, вказаному у розписці про отримання платіжної карти і жодного доказу того, що рахунок, вказаний у виписках, належить саме відповідачу, не зазначено ні у позовній заяві, ні у відповіді на відзив, наданих позивачем, ні у доданих до позовної заяви доказах.

Представлені суду виписки по рахунку, як зазначено позивачем, оформлені Фондом гарантування вкладів, та охоплюють період з 2016 року по 2020 рік, тоді як кредитні зобов`язання виникли у 2014 році. Виписки не підписані уповноваженим представником Фонду гарантування вкладів, а отже не є належним та допустимим доказом на підтвердження видачі кредиту та під ставності стягнення заборгованості.

Відтак, єдиним документом, де зазначений розмір кредитної заборгованості, є Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року, в якому зазначено, що ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги до ОСОБА_5 за кредитним договором № 200083337 від 07 серпня 2014 року зі строком закінчення 07 серпня 2019 року, сума заборгованості за тілом кредиту становить 13 243 грн 87 к., заборгованість за доходами 27 733 грн 60 к., загальний залишок заборгованості 40 977 грн 47 к.

Проте, суд вважає, що зазначений документ не є належним доказом наявності заборгованості, оскільки складений ТОВ "Діджи Фінанс", без підписів ПАТ "Банк Михайлівський" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є одностороннім та не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор, в тому числі і за кредитним договором № 200083337 від 07.08.2014.

Згідно з частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено докази, наявні у матеріалах цивільної справи.

Суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач дійсно отримала у ПАТ "Банк Михайлівський" кредит у розмірі 13 500 грн., розмір відсотків, а також наявність у відповідачки заборгованості за кредитним договором №200083337 від 07.08.2014 у загальному розмірі 40 977 грн 47 к., у зв`язку з чим слід відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині за недоведеністю.

Недоведеність позивачем видачі кредиту обмежує суд у вирішенні питання про стягнення 3% відсотків, та інфляційних втрат.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представником відповідача було подано заяву про застосування строку позовної, яку суд не бере до уваги з огляду на прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних ТОВ "Діджі Фінанс" вимог в зв`язку з необгрунтованістю та недоведеністю.

Так, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повний текст рішення складено 15.04.2024.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", юридична адрес: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112,

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Головуючий: