Провадження №2/523/689/24
У Х В А Л А

"11" квітня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.

представника позивача адвоката Царюк М.З.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сігнаєвського А.О.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Сігнаєвського Андрія Олександровича про повернення позовної заяви позивачу, передачу справи за підсудністю до належного суду та залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом «Верра Фінанс» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву.

На адресу суду 27.12.2023 року (вих. № 31660) надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сігнаєвського Андрія Олександровича про залишення позову без руху, повернення позовної заяви позивачу, передачу справи за підсудністю до належного суду, витребування доказів, залучення до участі в справі третьої особи, застосування строків позовної давності та відмови в задоволенні позову (а.с.95-98).

В підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сігнаєвський Андрій Олеговича просив розглянути клопотання про повернення позовної заяви позивачу, передачу справи за підсудністю до належного суду та залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_2 .

В обґрунтування клопотання щодо повернення позовної заяви зазначив, що позовна заява не підписана належною уповноваженою особою, наявність лише довіреності і свідоцтва адвоката на підтвердження повноважень Царюк Марії Зенонівні не надало їй право підписувати позовну заяву.

Щодо направлення позову за підсудністю до Кодимського районного суду Одеської області зазначив, що відповідач у справі ОСОБА_3 в м. Одесі та Одеській області зареєстрованою не значиться, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою, що підсудна Кодимському районному суду Одеської області, та оскільки інтерес щодо вказаної справи є у другого відповідача, відповідно є підстави для направлення справи за підсудністю.

Щодо залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_2 зазначив, що дана особа має бути залучена до участі в справі, оскільки наразі ухвалою суду накладено арешт на майно, яке належить третій особі, а відтак його права та інтереси можуть бути порушені, відповідно ОСОБА_2 має приймати участь у справі, з метою недопущення порушення його прав та інтересів.

Представник позивача адвокат Царюк Марія Зенонівна щодо оголошених клопотань зазначила, що категорично заперечує з приводу їх задоволення. Зазначила, що позов підписано адвокатом на підставі та в межах повноважень відповідно до довіреності. Щодо направлення справи за підсудністю зазначила, що відповідно до норм ЦПК України саме позивачу належить право обирати позивачу підсудність у випадку, якщо відповідачі зареєстровані за різними адресами. Щодо залучення третьої особи зазначила, що рішення суду жодним чином не може вплинути на права та обов`язки третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін щодо заявлених клопотань, дослідивши матеріали справи на предмет доцільності задоволення клопотань, суд дійшов наступних висновків.

Щодо клопотання про повернення позовної заяви з підстав її не підписання належною уповноваженою особою, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Згідно ч. 3 ст. 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно з висновком Конституційного Суду України (рішення від 8 квітня 1999 року №3-рп/99) за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Закон вимагає надання саме оригіналу довіреності, а не копії, оскільки лише оригінал довіреності підтверджує повноваження представника на подачу позовної заяви.

Лише за наявності оригіналу довіреності, суддя має можливість встановити, що заява подана повноважною особою і вирішити питання про відкриття провадження.

Згідно матеріалів справи встановлено, що позов підписано представником ТОВ «Вірра Фінанс» М.З. Царюк. До позову надано копію засвідченої довіреності за підписом директора ТОВ «Вірра Фінанс» Дзюби Зої Анатоліївни. Згідно зазначеної довіреності Царюк М.З. уповноважено бути представником ТОВ «Вірра Фінанс» у всіх державних, в т.ч. контролюючих і правоохоронних органах, в НБУ, в суді, тощо. Для цього ОСОБА_4 уповноважена вчиняти від імені ТОВ «Вірра Фінанс» будь-які дії та користуватися правами, наданими законодавством стороні та третій особі по справі, іншому учаснику провадження тощо.

ОСОБА_4 в тому числі але не виключно має право: подавати та отримувати документи, підписувати та подати позови, заяви та скарги (в тому числі, але не виключно апеляційні та касаційні скарги, відзиви, заяви про перегляд заочного рішення тощо.

Таким чином, судом встановлено, що підписуючи позовну заяву представник позивача ТОВ «Вірра Фінанс» Царюк М.З. згідно наданої довіреності безпосередньо мала та відповідно має право на підпис позовної заяви тощо.

Разом з цим, судом встановлено, що в супереч вимог норм ст. 62 ЦПК України до позову представником позивача не надано оригіналу довіреності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, суд дійшов висновку, що повернення позову з формальних підстав унеможливило б доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі, викладеного, з урахуванням думки представник позивача щодо надання в наступному засіданні оригіналів всіх документів, суд дійшов висновку, що з метою уникнення надмірного формалізму та не допущення порушення прав на звернення до суду, та забезпечення права на доступ до суду, клопотання представника відповідача про повернення позову та залишення позову без руху задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання представника про направлення справи за підсудністю до Кодимського районного суду Одеської області суд зазначає наступне.

Згідно положення ст. 27 ЦПК України - позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України передбачена підсудність справ за вибором позивача, так, відповідно до ч. 9 цієї статті - позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно положення ч. 15 цієї статті - позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч. 16 ст.28 ЦПК України).

З урахуванням викладеного судом при вирішення питання про відкриття провадження у справі, були враховані положення ст. 27, 28 ЦПК України та відповідно було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за вищевказаними позовними вимогами.

Таким чином, підстав для направлення справи за підсудність не встановлено, а тому клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадку. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ч. 1, 4, 5 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Аналіз вказаних приписів процесуального закону дає підстави стверджувати, що заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, має бути обґрунтована з наданням суду відповідних доказів того, що рішення у справі може вплинути на права та обов`язки особи, яка звертається з відповідною заявою.

Виходячи з предмету спору та суб`єктного складу сторін, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки суб`єктом звернення не доведено підстав для залучення даної особи у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, та яким чином ухвалене в майбутньому рішення суду безпосередньо впливає на права чи обов`язки цієї особи щодо однієї із сторін у справі. Наявність ухвали суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту, на майно, яке на праві власності належить третій особі не є безумовною підставою залучення даної особи до участі в справі в якості третьої особи.

Діючим цивільно-процесуальним кодексом України передбачені підстави подання заяви про скасування заходів забезпечення позову, підстави для скасування заходів забезпечення з ініціативи суду тощо.

З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання про залучення третьої особи слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 43, 49, 53, 60, 62, 258, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сігнаєвського Андрія Олеговича про повернення позовної заяви позивачу, передачу справи за підсудністю до належного суду та залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: