Справа № 161/3012/24
Провадження № 2/161/1736/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

14.02.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначив, що в листопаді 2023 року під час реалізації своїх спадкових прав він звернувся до приватного нотаріуса. Останній під час проведення нотаріальних дій виявив, що на усе його майно було накладено арешт, у зв`язку з чим рекомендував звернутися до Луцького ВДВС у у Луцькому р-ні Волинської обл. ЗМУ МЮ (далі ВДВС). Згідно отриманої відповіді органу ДВС встановлено, що 30.07.2007 року його майно дійсно було обтяжене арештом, проте на даний час не можливо встановити жодних відомостей, які стосуються накладення такого у зв`язку з давністю його застосування. На даний час в органах ДВС немає жодних відкритих щодо нього виконавчих провадження, а тому існування накладеного на усе його майно арешту порушує його права та законні інтереси. Враховуючи наведене, просить суд зобов`язати відповідача скасувати арешт, накладений на його нерухоме майно із номером обтяження № 5392196.

22.03.2024 року представником ВДВС було подано до суду відзив на позовну заяву. Свої доводи останній обґрунтовує тим, що в АСВП на даний час відсутні відомості про виконавче провадження, в межах якого було накладено спірний арешт. ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено підстав, для скасування обтяження майна позивача органом ДВС та такий може бути знятим на підставі судового рішення. З огляду на наведене, при вирішенні даного спору покладається на думку суду (а.с. 25-27).

До початку судового засідання від позивача надійшла до суду заява, у якій він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 31).

Представник відповідача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках.

Судом встановлено, що згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт від 30.07.2007 року, номер запису про обтяження: 5392196.

Як вбачається із інформаційного листа ВДВС № 65875 від 06.12.2023 року, згідно відомостей із АСВП встановити в межах якого виконавчого провадження був накладений вищевказаний арешт неможливо, у зв`язку із його відсутністю в системі. Станом на 06.12.2023 року на виконанні органу ДВС виконавчі провадження, в яких ОСОБА_1 є боржником, не перебувають.

Із наведеного слідує, що спірний арешт накладався органом ДВС, правонаступником якого є ВДВС, проте ідентифікувати підстави та межі його застосування такого не виявляється за можливе.

З огляду на наведене, пред`явлення ОСОБА_1 вимог про зняття арешту з нерухомого майна в порядку позовного провадження відповідає вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Однак, випадок, який є предметом даного спору, не підпадає під застосування жодного із положень, встановлених ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» для скасування спірного арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду в усіх випадках, які не визначені даним Законом.

Як встановлено судом, будь-які виконавчі провадження, в яких ОСОБА_1 є боржником, в органах ДВС не перебувають, а тому існування спірного арешту нерухомого майна позивача беззаперечно порушує його права та законні інтереси.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ВДВС про зняття арешту з нерухомого майна підлягає до задоволення.

На підставі ст. ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зобов`язати Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за реєстраційним номером обтяження: 5392196.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса місцезнаходженя: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 27-А, .

Рішення в повному обсязі складено 12 квітня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук