Справа № 635/1127/24
Провадження № 2/643/1713/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Вишнякової Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Білик Р.О. звернувся до суду із позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплаченого авансового платіжу в сумі ІЗ 155 грн. 00 коп., неустойки в сумі 28 020 грн. 15 коп., моральної шкоди в сумі 5000 грн. 00 коп. (документ сформований в системі «Електронний суд»).

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_1 адвокат Білик Р.О. зазначив, що 12 жовтня 2023 року між ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) був укладений договір на виготовлення ліжка згідно замовлення №121005. Відповідно до п.1.1 даного договору Виконавець зобов`язується виконати за замовленням Замовника роботу із виготовлення ліжка з усіма складовими та фурнітурою із власного матеріалу та власними засобами, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до п.2.4 даного Договору вартість ліжка та матрацу за Договором становить 26 230 грн. Відповідно до п.2.6 оплата Договору здійснюється у готівковій або безготівковій формі в національній валюті шляхом повної передоплати або шляхом внесення авансу у розмірі 13 115 грн. Термін виготовлення відповідно до бланку замовлень 25/30 робочих днів з моменту оплати. 12 жовтня 2023 року позивач, ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 внесла аванс в розмірі вказаному у договорі, а саме 13 115 грн. Відповідно з умовами договору укладеного 12.10.2023 Виконавець повинен був приступити до виконання договірних зобов`язань з 13.10.2023, однак у визначений в договорі термін відповідач не приступив до виконання договірних зобов`язань та не закінчив виконання замовлення у визначений строк. На день подачі позовної заяви до суду замовлення виконано не було. Узгодження поточних питань пов`язаних з терміном виготовлення, який здійснювався шляхом обміну повідомленнями за допомогою мобільної мережі «Instagram» результату не дало, так як позивачем не отримано відповіді від відповідача. 21.12.2023 ОСОБА_1 було направлено ФОП ОСОБА_3 претензію з вимогою повернути сплачений аванс та надати відповідь в 10-тиденнй термін, проте відповіді отримано не було. Відповідач, ігнорує вимогу виконати договір та вимогу повернути кошти. На підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» стягненню підлягає 28 020,15 грн. неустойки, за формолую розрахунку: сума заборгованості X 3% X кількість днів прострочення. А саме: 13 155 грн. х 3% х 71 день= 28 020 грн. 15 коп. Окрім цього неправомірними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у безпідставній затримці виробництва, доставлення ліжка, на які позивач розраховувала та чекала, що викликало сильні емоційні переживання та моральні страждання. Згідно ст.ст.1167, 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Заподіяну моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в розмірі 5000 грн.

05.03.2024 до суду надійшов відзив відповідача ФО-П ОСОБА_2 , в якому остання просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі. Зазначає, що між сторонами виник спір щодо виконання умов договору на виготовлення ліжка згідно замовлення 1211005 від 12.10.2023 року, який Сторони підписали та згідно якого сторони погодили виготовлення товару. Позивач здійснила 12.10.2023 оплату у розмірі 13115 грн на рахунок Відповідача. Після чого сторони у відповідності до п.1 в розділі 3 Договору повинні були здійснити перед виготовленням ліжка виміри, про що складається відповідний Акт. Такий Акт не було погоджено сторонами, тому ліжко виготовили по розмірам, який Сторони погодили усно. Домовленостей щодо термінів виготовлення товару не було зафіксовано в документах. По закінченні виготовлення виробу Відповідач 26.10.2023 року повідомив Позивачеві про необхідність оплати у відповідності до п. 2.6. Договору та погодити умови поставки та підписання акту прийому-передачі товару. Позивач відмовилась від поставки товару та підписання акту-прийому передачі товару, мотивуючи це тим, що вже знайшла дешевший аналогічний товар. Відповідач запропонував написати заяву про відмову та повернення коштів Позивачеві та розірвати договір. Переговори з Позивачем велися виключно у телефонному режимі, жодних переписок не велося, подані скріншоти Позивача нібито з Інстаграму не є належними доказами. Позивач надає до доказів копію квитанції з Укрпошти та стверджує, що це є доказом відправлення письмової вимоги 21.12.2023 року, але не надає опису вкладення, тому неможливо встановити, чи насправді Позивач надсилав лист через Укрпошту. Тому Відповідач не отримував жодних офіційних листів від Позивача з вимогою повернення коштів. Позивач просить суд стягнути з Відповідача 5 000 грн моральної шкоди та 20 тис гривень витрат на правову допомогу без надання доказів на підтвердження цієї суми та отриманої моральної шкоди, витрат на правову допомогу. Ці вимоги Відповідачем не визнаються. Станом на сьогоднішній день умови договору обома сторонами не виконано, і Відповідач готовий повернути суму передоплати у повному обсязі за умови надання

банківських реквізитів Позивача.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.01.2024, справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів передано на розгляд Московського районного суду м.Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.02.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У даній справі між сторонами виникли правовідносини з договору підряду.

Відповідно до частин першої, другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Положеннями статті 849 ЦК України передбачено, що у випадку якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до частини першої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, договір підряду (побутового підряду) є складним зобов`язанням, оскільки включає як права, так і обов`язки кожної із його сторін (обов`язок підрядника виконати певну роботу і право вимагати її оплати, обов`язок замовника оплатити виконану роботу і право вимагати виконання обов`язку підрядником).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює Закон України «Про захист прав споживачів» (далі Закон).

Відповідно до визначень, викладених у статті 1 цього Закону, виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Робота діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Належна якість товару, роботи або послуги властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно з частини першою статті 10 Закону, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір на виготовлення ліжка згідно замовлення №121005 від 12.10.2023.

Згідно умов цього Договору відповідач зобов`язався виконати на замовлення позивача роботи із виготовлення ліжка з усіма складовими та фурнітурою із власного матеріалу та власними засобами (далі Виріб), а позивач зобов`язався прийняти та оплатити виконану роботу. Договір в частині виготовлення виробу є договором побутового підряду (п.1 Договору).

Згідно пункту 2.6 Договору, оплата Договору здійснюється у готівковій або безготівковій формі в національній валюті шляхом повної передплати, або шляхом внесення авансу у розмірі 13115 грн., що зазначається в графі «Передплата, форма розрахунку». Остаточний розрахунок має бути здійснений Замовником протягом трьох днів з дня повідомлення про готовність Виробу.

Відповідно до п.п. 3, 4, 7, 8 Договору, виготовлення Виробу починається не пізніше наступного дня після здійснення оплати. Протягом трьох днів з дня повідомлення про готовність Виробу Замовник зобов`язаний здійснити остаточний розрахунок із Виконавцем, забрати чи прийняти доставку Виробу та підписати Акт приймання-передачі. Договір в частині виготовлення Виробу є виконаним Виконавцем з моменту направлення Замовнику повідомлення про його готовність. Термін виготовлення становить 25-30 робочих днів із моменту отримання оплати на розрахунковий рахунок та 4-6 днів на доставку товару із виробництва до м. Дубляни. У разі виникнення непередбачуваних обставин (форс-мажор) або відсутності тканини чи інших елементів Виробу термін виготовлення може бути збільшено, про що Виконавець повідомляє замовника завчасно.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 12.10.2023 сплатила відповідачу передоплату (аванс) в розмірі 13115,00 грн, на підтвердження надала квитанцію №ОРКО-АХ2К-ЕР00-И480 від 12.10.2023, що також не заперечується відповідачем.

Умовами договору строк виконання послуг щодо виготовлення ліжка був визначений сторонами 25-30 робочих днів із моменту отримання оплати на розрахунковий рахунок та 4-6 дів на доставку товару (п. 8), тобто до 29.11.2023.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася на те, що ФОП ОСОБА_2 порушила умови та строки договору, замовлення не було виконано.

Будь-яких доказів на підтвердження належного виконання умов договору, невиконання умов договору з вини замовника, відповідачем не надано.

Так, відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно із положеннями ст.ст.546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі №918/631/19, виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Будь-яких належних та допустимих доказів виконання відповідачем свого зобов`язання за вказаним договором до суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що грошова сума 13115, 00 сплачена замовником є авансовим платежем (авансом) здійсненим замовником в рахунок оплати послуг, при цьому, відповідачем не виконані зобов`язання за договором, а отже наявні правові підстави для стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача авансу у розмірі 13115,00 грн., а не 13155 грн., як просить позивач.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним договором не виконав протягом встановленого строку, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення.

Розрахунок пені наступний: 26230 грн. (вартість ліжка та матрацу за Договором) х 3% х 56 днів (29.11.2023 строк виконання по 24.01.2024 дата звернення до суду), що становить 44066,40 грн.

Разом з тим, суд не може вийти за межі позовних вимог, тому приходить до висновку про стягнення на користь позивача пені (неустойки) за невиконання умов договору в розмірі 28 020,15 грн., в межах позовних вимог ОСОБА_1 .

Окрім того, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.

Пункт 5 частини першої статті 4 Закону передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

За змістом частини другої статті 22 Закону про захист прав споживачів при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Тобто, статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №216/3521/16-ц від 01.09.2020.

Внаслідок неналежного надання відповідачем ФОП ОСОБА_2 послуг згідно умов укладеного договору позивачці завдано моральної шкоди. Тому, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що відшкодуванню на користь позивачки підлягає моральна шкода у розмірі 2000 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1186,98 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 77-78, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді передплати (авансу) за договором на виготовлення ліжка згідно замовлення №121005 від 12.10.2023 у розмірі 13 115 грн 00 коп, пеню у розмірі 28 020 грн 15 коп, моральну шкоду у розмірі 2000 грн. 00 коп, а всього 43 175 /сорок три тисячі сто сімдесят п`ять/ грн 15 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1138 грн. 53 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15.04.2024.

Сторони по справі :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя - Т.М. Довготько