УХВАЛА

17 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 757/60692/19-ц

провадження № 61-3221ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Осіяна О. М., Білоконь О. В., Шиповича В. В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої майну посадовою особою органу державної влади, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

23 червня 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив поновити строк на касаційне оскарження, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у цій справі скасувати й передати справу за підсудністю на новий розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою Верховного Суду від 07 липня 2023 року (касаційне провадження № 61-9392ск23) касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 13 вересня 2023 року, (касаційне провадження № 61-9392ск23) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у цій справі визнано неподаною та повернуто заявникові.

05 березня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року у цій справі, у якій просив поновити строк на касаційне оскарження, зазначені судові рішення скасувати та передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2024 року для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року визначено суддю-доповідача - Осіяна О. М. та суддів, які входять до складу колегії: Білоконь О. В., Сакара Н. Ю.

11 березня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про відвід (самовідвід) повного складу колегії суддів Верховного Суду Осіяна О. М. (судді-доповідача), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., від участі у розгляді цієї справи та передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заява мотивована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості колегії суддів, заінтересованості у розгляді справи та порушено порядок визначення суддів для розгляду справи. Крім того, зазначав, що суддя Верховного Суду Осіян О. М. уже розглядав справу № 757/60692/19-ц за його позовом та, як на думку заявника, ухвалив незаконні судові рішення. Крім того, заява про відвід обґрунтована тим, що у зв`язку з фактом оформлення протиправного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду, внаслідок несанкціонованого втручання в автоматизований розподіл справ між суддями, в результаті маніпуляції автоматизованим розподілом справи внаслідок порушення порядку визначення цієї колегії суддів, є незаконно створеним нелегітимним органом судової влади в результаті порушення порядку визначення суддів для розгляду справи. Протокол автоматизованого розподілу судової справи № 757/60692/19 є незаконним.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., від участі у розгляді справи № 757/60692/19 передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2024 року, на виконання вимог частини першої статті 33 ЦПК України, визначено суддю-доповідача Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. від участі у розгляді справи № 757/60692/19 відмовлено.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано, на підтвердження обставин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути, наприклад: поштовий конверт з трек-номером поштового відправлення, довідка із суду щодо дати первинного надіслання (отримання/неотримання) ОСОБА_1 копії судового рішення апеляційного суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави та надати до суду разом із відповідними доказами. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

26 березня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про відвід (самовідвід) судді Верховного Суду Осіяна О. М. (судді-доповідача) від участі у розгляді цієї справи та передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заява мотивована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, заінтересованості у розгляді справи та порушено порядок визначення суддів для розгляду справи. Крім того, зазначає, що суддя Верховного Суду Осіян О. М. уже розглядав справу № 757/60692/19-ц за його позовом та, як на думку заявника, ухвалив незаконне судове рішення.

Зазначав, що ухвали від 15 та 18 березня 2024 року є протиправними, юридично нікчемними та незаконними, які мають ознаки службового підроблення, несанкціонованого втручання в автоматизований розподіл справ між суддями Верховного Суду, в результаті маніпуляції автоматизованим розподілом справи внаслідок порушення порядку визначення цієї колегії суддів, що, як на думку заявника, обґрунтовано ставить під сумнів об`єктивність судді-доповідача Верховного Суду Осіяна О. М.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Сакари Н. Ю., на підставі повідомлення судді Осіяна О. М. від 26 березня 2024 року, розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату від 26 березня 2024 року, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2024 року для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року визначено суддю-доповідача - Осіяна О. М. та суддів, які входять до складу колегії: Білоконь О. В., Шипович В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. від участі у розгляді справи № 757/60692/19 передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 березня 2024 року вказану заяву передано для вирішення судді Верховного Суду Гудимі Д. А.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Гудими Д. А., на підставі службової записки секретаря Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Червинської М. Є., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2024 року, на виконання вимог частини першої статті 33 ЦПК України, визначено суддю-доповідача Грушицького А. І.

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. від участі у розгляді справи № 757/60692/19 відмовлено.

12 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про відвід (самовідвід) повного складу колегії суддів Верховного Суду Осіяна О. М. (судді-доповідача), Білоконь О. В., Шиповича В. В. від участі у розгляді цієї справи та передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заява мотивована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості колегії суддів, заінтересованості у розгляді справи та порушено порядок визначення суддів для розгляду справи. Крім того, вчергове зазначає, що суддя Верховного Суду Осіян О. М. уже розглядав справу № 757/60692/19-ц за його позовом та, як на думку заявника, ухвалив незаконні судові рішення. Разом з цим, заява про відвід обґрунтована тим, що у зв`язку з фактом оформлення протиправного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду, внаслідок несанкціонованого втручання в автоматизований розподіл справ між суддями, в результаті маніпуляції автоматизованим розподілом справи внаслідок порушення порядку визначення цієї колегії суддів, є незаконно створеним нелегітимним органом судової влади, в результаті порушення порядку визначення суддів для розгляду справи № 757/60692/19, тому всі подальші прийняті судові рішення у цій справі є нікчемними. Крім того, заявник зазначає, що тривалість строків вирішення заяви про відвід безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу на вирішення питання про відвід судді, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Осіяна О. М., Білоконь О. В., Шиповича В. В. визнано необґрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання іншому судді.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Осіяна О. М., Білоконь О. В., Шиповича В. В. призначено судді Верховного Суду Гулейкову І. Ю.

Вважаю, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Осіяна О. М., Білоконь О. В., Шиповича В. В. немає.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

За змістом частини восьмої статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Осіяна О. М., Білоконь О. В., Шиповича В. В. немає, оскільки доводи заявника обґрунтовані виключно припущеннями і нічим не доведені, відповідно не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, §48).

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 про втручання в автоматизований розподіл справи № 757/60692/19-ц, Верховний Суд виходить з наступного.

Положеннями частини третьої - п`ятої статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядження, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Відповідно до частин першої, третьої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Згідно з частиною одинадцятою статті 14 ЦПК України несанкціоноване втручання в роботу Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та в автоматизований розподіл справ між суддями тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положення, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), розробляються Державною судовою адміністрацією України та затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України (частина тринадцята статті 14 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої розділу VIII «Автоматизований розподіл судових справ між суддями» Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України № 30 від 26 листопада 2010 року, визначено порядок автоматизованого розподілу судових справ між суддями, відповідно до якого первісний розподіл судових справ здійснюється модулем автоматизованого розподілу в хронологічному порядку їх надходження до суду (реєстрації). Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється модулем автоматизованого розподілу шляхом: 1) первісного розподілу справи; 2) додаткового визначення суддів; 3) передачі судової справи на розгляд палати, об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду; 4) заміни судді в колегії або основного судді; 5) повторного розподілу справи; 6) передачі судової справи раніше визначеному судді, колегії суддів, палаті або об`єднаній палаті.

Постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8 затверджено Тимчасові засади використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді.

Відповідно до пункту 1.7 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, визначення судді-доповідача (колегії суддів) для розгляду судових справ здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації документів відповідальною особою секретаріату відповідного касаційного суду або Великої Палати - користувачем автоматизованої системи документообігу суду, який має відповідні функціональні обов`язки та права, а також в інших випадках необхідності визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу з урахуванням спеціалізації (за наявності).

Судді не є користувачами автоматизованої системи документообігу суду, які мають технічні можливості здійснювати розподіл справ.

Протокол автоматизованого розподілу кожної справи оприлюднюється на сайті Судової влади, який є загальнодоступний.

Автоматизований розподіл касаційних скарг у справ № 757/60692/19-ц проведено відповідно до вимог статей 14, 33 ЦПК України.

Заявник не підтвердив наведені у клопотанні обставини жодними доказами.

Крім того, як вже встановлювалося відповідно до доповідної записки в. о. начальника управління забезпечення автоматизованого документообігу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Присяжнюк О. від 15 березня 2024 року № 227/0/214-24 фактів втручання в автоматизовану систему документообігу суду під час здійснення автоматизованого розподілу у справі № 757/60692/19-ц не зафіксовано.

Розподіл цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої майну посадовою особою органу державної влади, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, здійснено головним спеціалістом Захарчук Н. В. 06 березня 2024 року та передано судді Осіяну О. М. 07 березня 2024 року.

Оскільки суддя, якому розподілено справу, обізнаний про її наявність тільки після реєстрації такої та проведення її автоматизованого розподілу справи між суддями Касаційного цивільного суду, не наділений жодними повноваженнями щодо процедури реєстрації цієї справи та її автоматизованого розподілу справи між суддями, відвід складу колегії суддів Верховного Суду Осіяна О. М. (судді-доповідача), Білоконь О. В., Шиповича В. В., від участі у розгляді цієї справи з підстав порушення оформлення протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями задоволенню не підлягає, оскільки про існування цієї справи колегія суддів Верховного Суду дізналася лише після її передачі, що відбулася після проведення автоматизованого розподілу справи.

Враховуючи викладене, визначення складу суду у справі № 757/60692/19-ц здійснювалось у повній відповідності до вимог статті 33 ЦПК України, доводи заяви про відвід колегії суддів Верховного Суду Осіяна О. М., Білоконь О. В., Шиповича В. В., з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 36 ЦПК України, є необґрунтованими.

Крім того, Верховний Суд відхиляє доводи заявника про те, що тривалість строків вирішення заяви про відвід безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу на вирішення питання про відвід судді, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу II, пункту 1 розділу IІI рішення Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року № 1200/0/15-18 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» електронний примірник судового рішення або окремої думки судді виготовляється судом в автоматизованій системі документообігу суду (далі - АСДС) у день ухвалення судового рішення або виготовлення його повного тексту в паперовій формі, підписується кваліфікований електронний підпис (далі - КЕП) судді, який ухвалив таке судове рішення, а в разі колегіального розгляду - КЕП усіх суддів, що входять до складу колегії, та зберігається у стані, що унеможливлює його подальше коригування. Дата та час підписання КЕП, а також дата та час надсилання до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр) електронного примірника судового рішення або окремої думки судді автоматично зберігається в АСДС і не підлягає коригуванню. Електронний примірник судового рішення або окремої думки судді оприлюднюється шляхом надсилання до Реєстру у день його виготовлення засобами АСДС. Реєстраційні відомості, зазначені у пункті 3 розділу II цього Порядку, надсилаються до Реєстру у складі електронного документа, який вони описують.

Як вбачається з даних АСДС Верховного Суду 15 березня 2024 року за вих. № 227/0/214-24 зареєстровано доповідну записку в. о. начальника управління забезпечення автоматизованого документообігу суду Присяжнюк О. про відсутність у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду фактів втручання в АСДС, під час здійснення автоматизованого розподілу у справі № 757/60692/19. У той же день виготовлено в АСДС Верховного Суду ухвалу Верховного Суду від 15 березня 2024 року, якою заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., від участі у розгляді справи № 757/60692/19 передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Отже, оскільки володілець інформації Єдиного державного реєстру судових рішень (держатель Реєстру) - ДСА України, яка вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням ведення Реєстру (підпункт 4 пункту 1 розділу I вище вказаного рішення Вищої ради правосуддя), тому суд (колегія суддів) не наділений повноваженнями щодо процедури реєстрації судового рішення в Реєстрі, а також забезпечення надання загального доступу.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні, відповідно до конституційних засад поділу влади, здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно з законом.

Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що судді Верховного Суду Осіян О. М., Білоконь О. В., Шипович В. В. виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. Таких доказів заявником не надано.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заявника, які обґрунтовані виключно припущеннями і нічим не доведені, не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів.

При цьому Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що заявлення завідомо безпідставного відводу є зловживанням процесуальними правами (пункт 1 частини другої статті 44 ЦПК України).

Вбачається, що доводи заявника зводяться до незгоди із прийнятими суддями процесуальними судовими рішеннями у справі, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу, а є виключно реалізацією суддями своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Осіяна О. М., Білоконь О. В., Шиповича В. В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої майну посадовою особою органу державної влади, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 рокувідмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков