Справа № 309/1382/24
Провадження № 2/309/339/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Ткач О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гелетей Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Хуст, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток співвласників у справі спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток співвласників у справі спільної сумісної власності.

В обґрунтування позову посилається на те, що позивачка ОСОБА_3 , перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 22 листопада 1986 року до 10 лютого 2005 року.

За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти і спільною працею збудовано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок посвідчено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 9434 від 12.10.2012 року, виданим за рішенням виконкому Хустської міської ради від 03.10.2012 року №492 і зареєстровано в Хустському ДПТІ за ОСОБА_2 , (реєстрова книга № 49, реєстровий номер запису 8718) 12.10.2012 р.

Будинок складається з двох житлових кімнат, коридору, кладовки, ванни, кухні, підвалу; загальна площа будинку - 83,4 кв. м, житлова площа - 39,0 кв. м. До будинку належать господарські будівлі і споруди: сарай літ. Б, уборна літ. В, ворота № 1, огорожа літ. № 2.

Правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданий на ім`я відповідача і на його ім`я здійснено державну реєстрацію житлового будинку; позивачкою запропоновано відповідачу вирішити питання визначення та реєстрації належної їй частки у праві власності на житловий будинок у позасудовому порядку, однак він не погодився, що змусило її звернутися до суду з позовною заявою, адже ст.358 Цивільного кодексу України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яке ідповідає його частці.

З урахуванням наведеного, просить суд визначити розмір ідеальних часток кожного із співвласників житлового будинку:

- визначити за позивачкою ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , частку у праві спільної сумісної власності на житловий будинок (літ. А) з господарськими будівлями і спорудами: сараєм (літ. Б), уборною (літ. В), воротами ( № 1), огорожею (№ 2), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (десять), в розмірі 1/2 (одної другої) ідеальної частки житлового будинку;

- визначити за відповідачем ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , частку у праві спільної сумісної власності на житловий будинок (літ. А) з господарськими будівлями і спорудами: сараєм (літ. Б), уборною (літ. В), воротами ( № 1), огорожею (№ 2), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (десять), в розмірі 1/2 (одної другої) ідеальної частки житлового будинку.

- залишити зазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

18.03.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 08.04.2024 та визначений сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Правом подання відзиву відповідач не скористався.

У підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечив.

Представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Плешинець М.В., який представляє її інтереси на підставі ордеру про надання правничої допомоги, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 16.01.1967 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського РУЮ Закарпатської області за акттовим записом №241. Прізвище після одруження дружини « ОСОБА_5 ». (а.с.6)

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 27 жовтня 2005 року серії НОМЕР_3 , шлюб між сторонами розірвано. (а.с.7)

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно за № НОМЕР_4 , виданого на підставі рішення виконкому Хустської міської ради від 03.10.2012 року №492, інформаційної довідки № 363491936 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: ОСОБА_2 , житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належть ОСОБА_2 . (а.с.9,11-13)

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що будинок складається з двох житлових кімнат, коридору, кладовки, ванни, кухні, підвалу; загальна площа будинку - 83,4 кв. м, житлова площа - 39,0 кв. м. До будинку належать господарські будівлі і споруди: сарай літ. Б, уборна літ. В, ворота № 1, огорожа літ. № 2.(а.с.20-24)

Згідно ч.2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У п.п.23, 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відтак, оскільки спірний будинок набуто подружжям у період шлюбу, такий є неподільною річчю і жоден з подружжя, у тому числі й позивач не ставить питання про компенсацію їй вартості її частки у спільному майні, то наявні правові підстави для визнання за сторонами ідеальних часток в цьому майні без його реального поділу.

За таких обставин, позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зч.1ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 17.02.2024 (а.с. 1), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 605,60 грн., а інші 50 відсотків судового збору у сумі 605,50. грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 142, 206, 258-259, 264-265 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , частку у праві спільної сумісної власності на житловий будинок (літ. А) з господарськими будівлями і спорудами: сараєм (літ. Б), уборною (літ. В), воротами ( № 1), огорожею (№ 2), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (десять), в розмірі 1/2 (одної другої) ідеальної частки житлового будинку.

Визнати за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 , частку у праві спільної сумісної власності на житловий будинок (літ. А) з господарськими будівлями і спорудами: сараєм (літ. Б), уборною (літ. В), воротами ( № 1), огорожею (№ 2), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (десять), в розмірі 1/2 (одної другої) ідеальної частки житлового будинку.

Залишити житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (десять), в спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області повернути ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, сплачений при поданні позову відповідно до платіжної інструкції №126 від 17.02.2024.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 12.04.2024 року.

Суддя Хустського

районного суду: Ткач О.О.