ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року м. Чернівці

Справа № 727/12107/23

Провадження №22-ц/822/295/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.,

секретар Собчук І.Ю.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 січня 2024 року, головуючий у І-й інстанції Терещенко О.Є.

ВСТАНОВИВ:

АТ «Акцент-Банк» у листопаді 2023 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що відповідач 20 вересня 2016 року, з метою укладання кредитного договору та відкриття банківського рахунку, приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Він підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank. com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у Анкеті-заяві. На підставі вказаної Анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 27.09.2023 року становить 91 957,50 грн, з яких: 62 480,15 грн заборгованість за кредитом; 29 477,35 грн заборгованість по відсотках за користування кредитом.

Просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.09.2016 року у розмірі 91 957,50 грн станом на 27 вересня 2023 року та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 січня 2024 року позов АТ «Акцент Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.09.2016 року у розмірі 91 957,50 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач активно користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість, а тому є достатні підстави для висновку про доведеність факту отримання та використання відповідачем кредитних коштів.

Відповідачем перед позивачем заборгованість по кредитному договору б/н від 20.09.2016 року не погашена. Належних розрахунків відповідач не веде, відповідно ухиляється від виконання зобов`язань, взятих на себе згідно з даним кредитним договором.

Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а тому кредитор має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплатити відсотки за користування такими коштами.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 29 477, 35 грнта у цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що укладений між сторонами кредитний договір від 20 вересня 2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить процентної ставки за користування кредитними коштами. Підпису позичальника не містять також і витяг з умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms, а також тарифи користування кредитною карткою «Універсальна».

На апеляційну скаргу АТ «А-Банк» подало відзив, однак колегія суддів не приймає його та залишає без розгляду, виходячи з наступного.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 07 березня 2024 року встановлено строк для подачі відзиву до 18 березня 2024 року.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відзив АТ «А-Банк» на апеляційну скаргу направлено 25 березня 2024 року до Чернівецького апеляційного суду поштовими засобами зв`язку «Укрпошта», тобто поза межами встановленого строку, протягом якого може бути поданий відзив на апеляційну скаргу, без клопотання про продовження такого строку, а тому такий відзив залишається без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржується відповідачем лише в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 29477,35 грн. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а тому не становить предмет даного апеляційного розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до статей 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Встановлено, що АТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», що підтверджується п.1.1 Статуту АТ «А-Банк»

06 грудня 2012 року відповідач ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент -Банк», правонаступником якого є позивач.

В подальшому, на підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Звертаючись з позовною заявою, позивач надав суду витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (а.с. 56 - 63).

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, У разі виникнення прострочених зобов`язань за Договором, Клієнт сплачує Банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної визначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі, замість базового розміру процентної ставки, зазначеного в Тарифах, нараховуються від суми загальної Заборгованості з моменту виникнення Заборгованості під час дії Пільгового періоду за карткою, внаслідок не внесення Щомісячного мінімального платежу в повному обсязі. При цьому Сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною умов цього Договору та/або зміною процентної ставки за Договором, що здійснюється Банком в односторонньому порядку, і відповідно внесення змін до Договору не потребується.

Згідно з довідкою, доданою до позову, відповідачу було видано наступні картки: 062027 до липня місяця 2020 року; 724503 до грудня місяця 2024 року; 797186 до вересня місяця 2026 року (а.с.55).

З довідки за лімітами, виданої АТ «А-Банк» вбачається, що ОСОБА_1 встановлено суму кредитного ліміту в розмірі 8 000 грн 20.09.2016 року; 27.09.2016 року ліміт збільшено до 12 000 грн; 24.11.2016 року ліміт збільшено до 19 000 грн; 13.12.2016 року ліміт збільшено до 21 000 грн; 19.09.2018 року ліміт збільшено до 25 000 грн; 07.11.2018 року ліміт збільшено 30 000 грн; 21.07.2023 року ліміт збільшено до 62 500 грн (а.с. 54).

Випискою за договором по картковим рахункам відповідача у взаємозв`язку з іншими відомостями, наданими позивачем, підтверджується, що ОСОБА_1 , починаючи з 01 жовтня 2016 року, активно користувався банківськими картками, що видавалися йому, як платіжним засобом дебетно-кредитного типу у споживчих цілях шляхом поповнення мобільного, здійсненні покупок, погашення заборгованості, тощо (а.с. 15-23).

Однак, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, у відповідача, станом на 27 вересня 2023 року, виникла заборгованість у загальному розмірі 91957,50 грн, яка складається із наступного: 62 480,15 грн - заборгованість за кредитом; 29 477,35 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с. 4-13).

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом 24 травня 2019 року.

Зазначений доказ колегія суддів долучила до матеріалів справи для встановлення факту ознайомлення відповідача ОСОБА_1 з умовами кредитування, зазначений доказ не є новим доказом у розумінні статті 367 ЦПК України, а лише підтверджує раніше подані докази, які містяться у матеріалах справи.

У паспорті споживчого кредиту, який підписано ОСОБА_1 , викладена інформація стосовно процентної ставки в розмірі 3,9% в місяць (46,8 % річних) (п. 4).

У розділі 6 паспорта споживчого кредиту зазначено розмір процентної ставки (7,8 % у місяць), що застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.

Отже, вказані документи містять погоджену між сторонами процентну ставку за порушення зобов`язання.

Підписавши вказану Анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився з відповідними умовами кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).

Верховний Суд у постанові від 04 листопада 2020 року по справі № 534/1072/18-ц вказав на те, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами був укладений договір надання банківських послуг, матеріали справи містять виписки по рахунках, які є первинними банківськими документами, які свідчить, що позивачем надавались, а відповідачем використовували кредитні кошти. Відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту від 24 травня 2019 року, що свідчить про обізнаність відповідача з умовами кредитування. Розмір визначеної заборгованості не становить предмет даного апеляційного перегляду, так як в цій частині рішення суду не оскаржується. Предметом даного розгляду є питання правомірності стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованих на тіло кредиту відсотків за користування кредитними коштами.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем при користуванні кредитними коштами двічі повністю погашався розмір кредитної заборгованості, а саме 05 листопада 2021 року та 01 жовтня 2021 року, що свідчить про обізнаність відповідача про умови кредитування, та був ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний договір є договором оферти.

Згідно з розрахунками заборгованості відповідача за кредитним договором б/н від 20.09.2016 року, які є чіткими, повними та розгорнутими по окремих категоріях, за відповідачем станом на 27.09.2023 року обліковується заборгованість за відсотками у розмірі 29 477,35 грн.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості за процентами у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт правомірності нарахування банком процентів та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за відсотками у розмірі 29 477,35 грн.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», ні витяг з Тарифів користування кредитною карткою не містять підпису відповідача, суд апеляційної відхиляє, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив власним підписом факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку (а.с. 14).

Доводи апеляційної скарги про те, що Анкета-Заява не містить даних про умови кредитування, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки паспорт споживчого кредиту є складовою частиною Анкети-заяви.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів, є безпідставними, оскільки в справі № 342/180/17 розглядався випадок, коли Тарифи банку не було підписано боржником. З огляду на це колегія суддів вважає помилковим посилання апелянта на висновки Верховного Суду, наведені у справі № 342/180/17, оскільки вони не релевантні до спірних правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

Отже, переглядаючи справу, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до статті 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк