Справа № 439/256/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Рахімової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Скорик І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Броди в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів для повнолітньої дитини на час навчання ,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона навчається на ІІІ курсі відділення Фармація, промислова фармація Фахового медичного коледжу КЗВО «Рівненська медична академія», форма навчання денна. Її навчання триватиме до 28 червня 2024 року.

Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу між її батьками і досягнення повноліття, вона проживала разом з мамою та перебувала на повному її утриманні. Її батьки розлучені, батько проживає окремо, офіційно працевлаштований. До її повноліття він сплачував аліменти у сумі 5 тис. гривень на її утримання через виконавчу службу.

Позивач стверджує, що хоча і отримує стипендію по результатах навчання, їй доводиться багато витрачати на курси, проїзд, проживання, харчування. А так, як вона навчається на денній формі, то не може працювати. У зв`язку з цим потребує матеріальної підтримки батька. Наприклад, відвідувала курси «Оздоровчого масажу» вартістю 3 тис. гривень; за проживання у гуртожитку згідно Договору № 1-Д від 28.08.2023р. оплачено 2125 гривень. На даний час позивач проходить навчальну практику за яку оплатила 456 гривень. Витрати на проїзд до місця навчання і назад становлять приблизно 400 гривень у дві сторони. Звичайно, всі ці витрати їй допомагає нести мама, проте зараз вона перебуває у декретній відпустці по догляду за молодшим братом до 4х років і не отримує доходу.

А тому, позивач просить стягувати на її користь з ОСОБА_2 аліменти на час її навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень з дня подання заяви до суду, щомісяця і до завершення навчання, а саме до 28червня 2024 року.

Ухвалою суду від 08.02.2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позовні вимоги по даній справі підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, згідний сплачувати аліменти в сумі 2000,00 гривень.

Також, 27.02.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що він в даний час є військовослужбовцем, призваний на військову службу з перших днів війни, тривалий час перебував в зоні бойових дій, має статус учасника бойових дій. До досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття він сплачував в користь колишньої дружини (матері ОСОБА_3 ) аліменти на утримання доньки до досягнення останньою повноліття. Загалом же, за півтора року (з червня 2022р. по січень 2024р.) розмір сплачених аліментів становив 187 310,38 грн., тобто в середньому більше 10 тисяч гривень щомісячно. Це при тому, що з 01.01.2024 р. мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 7100 грн., а законодавчо визначений прожитковий мінімум для особи такого віку, як його донька - 3028 грн. В 2022-2023рр. ці суми були менші. Крім цього, вона отримує стипендію біля 1500 грн. Таким чином, вже тільки ці дві суми в декілька разів перевищують прожитковий мінімум та розмір мінімальної заробітної плати для особи, яка щоденно працює.

Відповідач зазначає, що крім сплати аліментів, він також в добровільному порядку надавав доньці матеріальну допомогу на все, що їй було необхідно. При цьому всьому в отриманій ним позовній заяві по даній справі вказується, що донька весь час перебувала на повному утриманні своєї матері, з якою нібито проживає, а відповідач лише сплачував 5 тисяч гривень аліментів через виконавчу службу. Також зазначається, що її мама перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 4-х років і не отримує доходу. Насправді мама ОСОБА_3 та дітьми від другого шлюбу після початку війни виїхала до Польщі і дотепер там проживає з другим чоловіком. Однак, донька навчається і проживає весь цей час в Україні.

Відповідач стверджує, що він не відмовлявся і не відмовляє від матеріальної допомоги для своєї дитини. Однак, аліменти не є способом заробітку. Це є кошти на утримання дитини, яке повинні здійснювати обоє з батьків. В даний час в нього на утриманні перебуває дружина ОСОБА_4 , яка не може працювати, оскільки змушена здійснювати догляд за їх сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який по стану здоров`я потребує домашнього догляду і дороговартісного лікування, вартість якого досягає 15 тисяч гривень. Крім цього, на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитини - донька його дружини від першого шлюбу ОСОБА_6 , 2011року народження, яка також є членом його сім`ї. Також, при проходженні служби в зоні бойових дій в нього також з`явились проблеми зі здоров`ям. Однак, через продовження служби і значних витрат на дітей, він не має можливості в даний час зайнятися своїм лікуванням.

Відповідач наголошує, що в даний час його заробітна плата становить близько 20 тисяч грн. Сплата 5 тисяч грн. аліментів поставить його та його сім`ю в скрутне матеріальне становище, в той же час, як позивачка, отримує власні кошти - стипендію, а також повинна отримувати кошти на своє утримання на час навчання і від мами, а не тільки від тата. Якщо позивачка просить суд стягувати з нього щомісячно по 5 000 грн., то приблизно таку ж суму має забезпечити на її отримання і мама, яка проживає за кордоном. Сумарно, враховуючи ще й розмір стипендії ( біля 1500 грн.), отримувана нею сума буде 11 500 грн. на одну особу, в той час як мені на всю сім`ю залишиться не набагато більша сума. Відповідач переконаний, що мати ОСОБА_3 , маючи нову сім`ю, самоусунулася від обов`язку по утриманню дочки, переклавши всі витрати на нього.

А тому відповідач вважає, що справедливою і достатньою сумою аліментів, буде сума 1500- 2000 грн. на місяць.

27.03.2024 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив до позовної заяви, в якому зазначено, що її батька дуже обурила фраза зазначена у позовній заяві, що вона «перебувала на повному утриманні своєї матері». Дана фраза застосована у контексті того, що допоки не було вирішене питання стягнення аліментів на її утримання у судовому порядку, вона знаходилася на повному утриманні своєї матері. Був такий період, після їхнього розлучення, протягом якого батько зовсім не сплачував аліментів на утримання дочки, або сплачував їх у розмірі, який «встановив собі сам». І лише з 01.01.2022 року батько почав регулярно платити аліменти на її утримання після того, як мама звернулася до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення аліментів.

Щодо розміру аліментів, який у «деякі місця перевищував 30 тисяч гривень» позивач зазначила, що варто взяти до уваги те, що даний розмір стягуваних аліментів залежав від суми доходу платника аліментів, отриманого в кожному конкретному місяці. Так, як у виконавчому листі чітко зазначено про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) батька. Тобто, 30 тис. гривень у цей період були 1/4 частки доходу, а не проявом його доброї волі платити на її утримання таку суму коштів. Так само, як і 5 тис. гривень були 1/4 частки його доходу у інші облікові періоди, не більше і не менше. Тому, дані суми аліментів потрібно розуміти не інакше, а саме, як виконання рішення суду у визначеній частці сплати аліментів на її утримання.

Що стосується стипендії, позивач зазначила, що стипендію у розмірі 1500 гривень, вона отримує не як вид соціальної допомоги у зв`язку із наявністю у батька статусу учасника бойових дій, а по результатах її навчання. Так, як позивачу дуже подобається обраний нею фах і вона планує у майбутньому підвищити свій рівень до магістерського. Стосовно «різноманітної матеріальної допомоги» яку надавав їй батько, окрім аліментів, позивач підтвердила, що це мало місце раз на декілька місяців - 200 гривень, а ще рідше, раз або два на рік - 500 гривень.

Позивач наголошує, що перед тим, як звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на час її навчання, вжила заходів досудового врегулювання цього питання. А саме при зустрічі з батьком запитала його, що будемо робити, бо виповнилося 18 років, вона продовжує навчання і розраховує на батька матеріальну підтримку у цей період. На що відповідач відповів, що згідний сплачувати аліменти й надалі до закінчення останньою навчання.

Також позивач спростовує той факт, що мати не проживає з нею, оскільки з моменту її народження і до початку війни у 2024 році, вона разом з мамою була зареєстрована і проживали у будинку її бабусі і дідуся, маминих батьків. І зараз, коли вона приїжджає з навчання на вихідні вона живе з ними, і знаходиться під їхнім наглядом і опікою. Дійсно, з початком повномаштабного вторгнення мама з її братиками від іншого шлюбу виїхала до Республіки Польщі. Вона також хотіла, щоб і вона виїхала з нею проте, вона наполягала на тому, щоб залишитися в Україні і закінчити навчання. Її молодший братик ОСОБА_7 хворіє і в силу свого захворювання потребує особливого лікування та догляду. Теперішній чоловік її мами, ще у 2011 році офіційно працевлаштувався у Польщі, і має усі можливості для забезпечення своєї сім`ї усім необхідним, а позивач часто відвідує їх, а також проводе з ними канікули. Мама знає, що позивач хоче здобути магістерський рівень по фармакології, який передбачає платну форму навчання, і тому більшу частину грошей, які сплачує батько в рахунок аліментів, відкладає на подальше навчання, так як думає про майбутнє своєї дитини.

Окрім того, з наданих 01.04.2024 року письмових пояснень щодо відповіді на відзив, відповідач зазначив, що він переконався в маніпулюванні фактами з метою отримання бажаного результати, до чого його доньку, вочевидь, схиляють інші зацікавлені особи, оскільки в силу її віку і їх відносин з нею, як батька і доньки, вона б самостійно так не чинила. Відповідач наголошує, що відповідно до чинного законодавства він міг би звернутися в суд з позовом про зменшення аліментів в той час, коли їх сума в рази перевищувала потреби дитини, але не робив цього, оскільки не жалів грошей для ОСОБА_3 , бо це його дитина. Відповідач і зараз не відмовляється сплачувати адекватну суму на утримання останньої, з врахуванням доходу Євгенії (стипендії) та внеску її матері. А тому, просить врахувати викладене у цьому поясненні та у його відзиві на позовну заяву при ухваленні рішення по даній справі.

Вивчивши матеріали справи, пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3196; працездатних осіб - 3028 гривень.

Згідно із статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третястатті 3 Закону України «Про освіту»).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12 січня 2006 року (а.с. 6).

Батьки ОСОБА_1 27 вересня 2007 року розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 27 вересня 2007 року (а.с. 7).

ОСОБА_1 навчається на ІІІ курсі відділення Фармація, промислова фармація Фахового медичного коледжу КЗВО «Рівненська медична академія», форма навчання денна. Навчання триватиме до 28 червня 2024 року (а.с. 8).

Відповідно довідки про доходи ОСОБА_1 отримує стипендію в сумі 1510,00 гривень (а.с. 9).

Відповідно договору № 1-Д на проживання у гуртожитку КЗВО «Рівненська медична академія» від 28 серпня 2023 року, за проживання у гуртожитку ОСОБА_1 оплачено 2125 гривень (а.с. 10-12).

Згідно квитанції до платіжної інструкції від 22.01.2024 року ОСОБА_1 оплатила 456,00 гривень за проходження навчальної практики (а.с. 13).

За курси «Оздоровчого масажу» позивачем оплачено 3 000,00 гривень (а.с. 14).

Витрати на проїзд до місця навчання і назад становлять 391,10 грн. у дві сторони (а.с. 15).

Мати позивача перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 4х років і не отримує доходу (а.с. 16-19).

Факт сплати аліментів ОСОБА_2 підтверджується довідкою про доходи виданою військовою частиною НОМЕР_3 від 22.02.2024 (а.с. 32).

Відповідач ОСОБА_2 09 листопада 2019 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії НОМЕР_4 від 09 листопада 2019 року (а.с. 34).

Від сумісних стосунків ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 08 лютого 2020 року (а.с. 35).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 04 березня 2011 року, дружина ОСОБА_2 ОСОБА_9 є матірю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 36).

Відповідно довідки ДНДКІ ветеринарних препаратів та кормових добавок № 11 від 21 лютого 2024 року ОСОБА_4 працює в ДНДКІ ветеринарних препаратів та кормових добавок з 01.03.2007 року по даний час на посаді наукового співробітника Національної референс-лабораторії з контролю залишкових кількостей діючих речовин ветеринарних препаратів та кормових добавок. В період з 31.03.2020 р. по 30.01.2023 р. перебувала у відпустці по догляду за дититою до трьох років. В період з 30.01.23 р. по 30.07.23 р., з 30.07.23 р. по 30.01.24 р., з 30.01.24 р. по 30.07.24 р. перебуває у відпустці по догляду за дитиною яка потребує домашнього догляду (а.с. 37).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по стану здоров`я потребує домашнього догляду і лікування (а.с. 38-45).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року №6-186ц14, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів, викладена правова позиція щодо стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, відповідно до якої правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199,200,201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, розмір аліментів в сумі 3000 грн. щомісячно не перевищує прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб на день проголошення рішення, але якщо 3000 грн. +3000грн. (перевищення прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб), будуть сплачувати і позивач і відповідач, щомісячно, то така сума буде достатньою для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів, як одержувача, так і платника аліментів. В той же час, як доказів необхідності на утримання позивача саме 5000 гривень ( +5000) розміру коштів позивачем суду не надано.

Потрібно не забувати, що в Україні йде війна і на сьогодні прожитковий мінімум це вартісна величина, яка відображає мінімальний набір продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, які необхідні для задоволення основних соціальних і культурних потреб людини. В його основі вартість споживчого кошика.

На жаль, у реальному житті система соціальних гарантій здебільшого знаходиться на неналежному рівні. В Україні основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування для людини є заниженими майже вдвічі.

Застарілість та неефективність інституту прожиткового мінімуму у його існуючій моделі, уповільнила і навіть зупинила не лише соціальні реформи, а й економічні реформи у багатьох сферах соціально-економічного життя:

Тому суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням, ОСОБА_1 , потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати, як мати позивача, так і батько.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_1 досягла повноліття, але продовжує навчатися, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов`язаний утримувати дочку до закінчення нею навчання (але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років), незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів, але такої допомоги не надає в достатньому обсязі, не може бути визнаний неспроможним сплачувати аліменти, оскільки за станом здоров`я, може працювати, тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд також враховує матеріальне становище ОСОБА_1 , яка не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, витрати, придбання продуктів харчування, матеріальне становище відповідача, позивача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково в сумі 3000 гривень щомісячно.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів для повнолітньої дитини на час навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ) аліменти на час навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., починаючи з 01.02.2024 року, щомісяця і до завершення навчання, а саме до 28 червня 2024 року включно, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.04.2024 року.

Суддя О.В. Рахімова