Справа № 192/820/24
Провадження № 2-н/192/84/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"18" квітня 2024 р. суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Тітова О.О., розглянувши в смт Солоне Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

встановив:

16 квітня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно починаючи стягнення з 16.04.2024 і до повноліття дитини.

Суд, дослідивши подану заяву вважає що у видачі судового наказуслід відмовити виходячи з такого.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 2 статті 163 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Пунктом 4 частини 3 статті 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Подана заява не відповідає вказаним вимогам.

Заявник обґрунтовує свої вимоги лише тим, що ОСОБА_2 іншим особам аліменти не виплачує, є працездатним, однак не зазначає про те як після розірвання шлюбу батьків визначене місце проживання доньки, враховуючи реєстрацію і заявника і боржника за однією адресою. Доказів на підтвердження проживання заявниці не за місцем реєстрації та осіб з якими вона проживає до заяви про видачу судового наказу не додано.

Крім того, вимоги заявника не відповідають п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України оскільки заявником не зазначено у вимогах про обмеження максимального розміру аліментів стягуваних у зв`язку зі зверненням до суду з заявою про видачу судового наказу десятьма прожитковими мінімумами на дитину відповідного віку.

Суд зауважує також, що відсутність у боржника аліментних зобов`язань не може бути підтвердженням того, що відсутня необхідність в залученні інших заінтересованих осіб. Заявник не зазначає про відсутність у боржника інших дітей у зв`язку з чим розмір аліментів становить саме чверть заробітку (доходу) платника аліментів.

Зазначені обставини унеможливлюють розгляд вимог ОСОБА_1 в порядку наказного провадження та видачі судового наказу.

Згідно з п. 1 п.3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи, що заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, оскільки неповно викладені обставини в обґрунтування стягнення аліментів в наказному провадженні, а також заявлено вимогу, яка не відповідає п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України у видачі судового наказу слід відмовити на підставі ч.1 ст. 165 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 165ЦПК України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутись з вимогою про стягнення аліментів у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Тітова О.О.