РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/2100/23

Провадження № 2-о/293/7/2024

11 квітня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі

головуючого судді Збаражського О.М.,

з участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Черняхівська селищна рада про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ СПРАВИ

ОСОБА_1 звернулася до Черняхівського районного суду Житомирської області з заявою за змістом якої просить встановити факт її проживання однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подана заява обґрунтовується тим, що з 1999 року заявник перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , з яким спільно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , виховували неповнолітнього сина, мали спільний бюджет, робили ремонт в будинку. В березні 2023 року ОСОБА_3 відбув до місця проходження військової служби, а саме до військової частини НОМЕР_1 . Під час виконання ОСОБА_3 бойових завдань по захисту Батьківщини, він отримав важкі поранення, внаслідок яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на лікуванні в медичному закладі м. Львова.

Факт проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, заявник просила встановити з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 .

ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 15.12.2023, справа № 293/2100/23 передана на розгляд судді Збаражському О.М.

Ухвалою суду від 20.12.2023 заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду. Провадження по справі зупинено до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №560/17953/21.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13.02.2024 ухвала Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.12.2023 про зупинення провадження у справі №293/2100/23 скасована, справу направлено до суду для продовження її розгляду.

Ухвалою від 27.02.2024 суд призначив судове засідання на 26.03.2024.

Ухвалою від 26.03.2024, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 11.04.2024.

11.04.2024 в судовому засіданні заявник ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 заяву підтримали, просили її задовольнити.

Заінтересована особа повноважного представника в судове засідання не направила. Згідно заяви поданої до суду 02.04.2024, представник Черняхівської селищної ради просив розглянути заяву ОСОБА_1 без участі представника Черняхівської селищної ради.

В ході розгляду справи, судом у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, було створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Згідно акту складеного та підписаного членами комісії Головинського старостинського округу Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 20.11.2023, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживав з 1999 року до дня призвання по мобілізації в ЗСУ з цивільною дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 15144, ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.5).

Згідно картки соціально-психологічного вивчення кандидата для проходження військової служби за мобілізацією у ЗСУ, ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.11.2023, ОСОБА_1 була повідомлена про те, що її чоловік ОСОБА_3 отримав важкі вогнепально-осколкові поранення 04.09.2023, від наслідків цих поранень помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Львів, у віці 47 років (а.с.19,23,28).

Відповідно до довідки виданої Головинським старостинським округом Черняхівської селищної ради Житомирської області від 13.11.2023, ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що остання є безробітною, з 12.07.2010 отримувала виплати по безробіттю (а.с. 107).

Згідно квитанцій про переказ грошових коштів, вбачається, що ОСОБА_5 щомісячно, починаючи з квітня 2023 року по вересень 2023 року включно переказував грошові кошти на рахунок НОМЕР_3 (а.с.101-104).

В судовому засіданні встановлено, що вказаною банківською карткою користувалась заявник ОСОБА_1 .

Заявником також додана до заяви копія трудової книжки ОСОБА_3 , копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 108,109-110).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що є сусідами заявниці та підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом як чоловік та дружина більше 20 років, виховували сина, вели спільне господарство, жили добре, обробляли земельну ділянку, разом робили ремонт будинку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що є матір`ю ОСОБА_1 , підтвердила те, що її донька проживала з ОСОБА_3 , однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 1999року до дня його смерті. Жили добре, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, здійснювали купівлю майна для спільного користування, брали спільну участь у витратах на утримання житла, разом виховували сина. ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_3

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до вимог пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно статті 315 Цивільного процесуального кодексу України до фактів, що мають юридичне значення належить встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 319 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1264 ЦК України).

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ

Так, предметом розгляду є доведеність факту проживання як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу.

Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи ОСОБА_9 зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Дослідивши належність, допустимість, достовірність кожного наявного в матеріалах справи доказу окремо, а також їх достатність і взаємозв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати доведеним факт спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи те, що встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину, іншої можливості встановити цей факт заявник не має, у суду відсутні відомості щодо можливого порушення прав інших осіб, у зв`язку зі встановленням факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а тому заява підлягає до задоволення.

Разом з тим, визначаючи період спільного проживання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю в період з 1999 року по 31.12.2003 включно, оскільки чинним законодавством не було передбачено можливості встановлення такого факту.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 по 03.11.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті заяви відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

адреса проживання:

АДРЕСА_4

РНОКПП НОМЕР_4

Заінтересована особа:

Черняхівська селищна рада Житомирського району Житомирської області

адреса місцезнаходження: 12301, Житомирська область, с-ще Черняхів,

Майдан Рад, 1

Повне рішення складено та підписано 15.04.2024.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ