Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/54/24

Провадження № 2/126/340/2024

"08" квітня 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В.М.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей в якому просить шлюб між ним та ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 29 від 07.05.2011 року розірвати. Прийняти рішення, яким визначити місце проживання їхніх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 07.05.2011 року він уклав шлюб із відповідачкою по справі ОСОБА_5 , який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 29. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не зважаючи на те, що вони тривалий час, більше 12 років перебували в шлюбі, на даний час їхні сімейні стосунки не складаються. Фактично протягом останніх декількох місяців, вони перестали проживати як подружжя. Їхні сімейні стосунки припинилися, вони перестали вести спільне господарство, мати спільний бюджет. Не дивлячись на те, що вони проживали як подружжя, відповідачка одноособово прийняла рішення про виїзд за кордон для проживання та працевлаштування на роботу в республіці Польщі. При цьому, вона також має намір забрати із собою їхніх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Він всіляко намагався відговорити відповідачку проти виїзду для проживання за кордон, тим більше з неповнолітніми дітьми. Разом з тим, відповідачка на його прохання та пропозиції не погоджується.

За адресою свого місця реєстрації відповідачка протягом останнього часу не проживає, хоча часто приїздить додому та навідує їхніх неповнолітніх дітей. На час подання позову вона виїхала за кордон в республіку Польща і вони спілкуються лише по телефону.

Він не може погодитись із таким рішенням, тим більше, щоб відповідачка забрала із собою за кордон дітей. Також вважає, що проживання відповідачки за кордоном без сім`ї суперечить його інтересам, а тому можливості зберегти сім`ю із відповідачкою не має.

За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та є неможливим.

Крім того, вони з відповідачкою не можуть досягти згоди щодо визначення місця проживання їхніх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідачка неодноразово висловлювала наміри про зміну свого місця проживання та виїзду за кордон до республіки Польща. Також вона висловлювалась про те, що забере із собою за кордон дітей. А тому, він вимушений звернутися із даним позовом до суду про визначення місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 .

Вважає, що визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з ним відповідатиме їхнім інтересам, призведе до юридичної визначеності їх постійного місця проживання.

На даний час він разом зі своїми неповнолітніми дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 де для дітей створені всі необхідні умови для проживання та їх зростання. Діти забезпечені всім необхідним одягом, продуктами харчування, мають свою кімнату. Будинок де вони проживають і який належить їм на праві особистої власності обладнаний необхідними меблями, побутовою та комп`ютерною технікою. Діти мають стабільні соціальні зв`язки зі своїми родичами. Їх дід і баба - його батьки, також проживають в АДРЕСА_2 . Діти постійно спілкуються з дідом та бабою, часто до них ходять в гості, проводять вільний час. Дід та баба піклуються про них. Аналогічним чином про дітей піклуються дід та баба його дружини, які проживають в Київській області.

Крім того, в дітей є достатнє коло друзів, вони підтримують стабільні зв`язки зі своїми однолітками, а ОСОБА_3 з однокласниками та вчителями. Таке соціально-побутове середовище формує їх як особистість.

Він має стабільний заробіток, офіційно працює у ФОП ОСОБА_8 на посаді фахівця зі збуту. Його середньомісячний заробіток складає 7000 грн. щомісячно і він взмозі забезпечувати дітям належний рівень утримання та розвитку. Він проживає разом із дітьми в будинку, який належить йому на праві власності.

Натомість відповідачка не має стабільного заробітку. Вразі виїзду за кордон разом із дітьми, взагалі не зрозуміло на які кошти відповідачка буде утримувати їх. Такий переїзд значно погіршить умови проживання дітей, що може призвести до погіршення їх психологічного стану та негативно позначиться на їх розвитку.

Усвідомлюючи відповідальність за виховання та піклування про своїх дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає, що їхні неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повинні проживати разом з ним, як батьком. Вони прив`язані до нього, між ними склався добрий емоційний зв`язок, а тому їх проживання з ним буде відповідати повністю їхнім інтересам.

Зі своєї сторони, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування дітей з матір`ю ОСОБА_2 ..

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю.

Відповідач подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи подала заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

07.05.2011 року сторони уклали шлюб, який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 та копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 .

Діти проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Сторони не бажають зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

В розумінні ст. 56 СК України, ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин.

Задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує щодо його розірвання. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб.

Суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Одночасно, згідно з ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідачка не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище.

Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком на його вихованні, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 3 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до положень ч. 3, ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Суд вправі застосувати вищезазначене положення закону в тому випадку, коли мати та батько дитини проживають окремо, тобто за різними адресами; не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, що відповідає спірним правовідносинам.

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 99087191 від 03.10.2017, вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні встановлено та стороною відповідача не оспорюється, що неповнолітні діти сторін проживають із батьком за зазначеною адресою та знаходяться на його утриманні.

Відповідно довідки - характеристики виданої Бершадською міською радою у Вінницькій області № 439 від 20.12.2023 ОСОБА_1 по місцю проживання характеризується позитивно.

Відповідно до довідки про доходи виданою ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , отримує 7000 грн. в місяць заробітної плати.

Суд бере до уваги вік дітей, їхнє місце проживання, те, що діти мають стабільні соціальні зв`язки зі своїми родичами, друзями однолітками, а дочка сторін ОСОБА_3 , 2012 року народження з однокласниками та вчителями.

Також судом встановлено, що мати дітей, відповідачка ОСОБА_2 , здійснює поїздки за кордон в республіку Польща, проте суду не надано жодних доказів, що там створені всі необхідні умови для проживання неповнолітніх дітей.

Згідно висновку складеного Органом опіки та піклування Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, затвердженого рішенням про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей від 26.03.2024 вбачається, що Орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 , так як позивач у повній мірі здатний забезпечити належні умови для проживання та виховання дітей, що буде повністю відповідати їхнім інтересам та вимогам Закону.

При цьому суд відмічає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дітей.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ч. 4 ст. 29 ЦК України, ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 270, 279 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 07.05.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 29 розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП № НОМЕР_4 , жителем АДРЕСА_1 та залишити неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вихованні батька ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя О. Г. Рудь