Справа № 462/5430/23 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н. М.
Провадження № 22-ц/811/13/24 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 червня 2022 року на перехресті вулиць Рудненська Гніздовського у місті Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Стверджує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди йому завдано матеріальної шкоди у розмірі 90 762, 87 грн., що становить вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 . Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим обставини дорожньо-транспортної пригоди зафіксовані в європротоколі. Вказує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант», яке зобов`язане виплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Вважає, що ліміт страхового відшкодування за європротоколом на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 50 000 грн. Звертає увагу, що різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком відшкодовується винною особою.

З наведених підстав, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

-стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 50000 грн.;

-стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 40762, 87 грн.;

- стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» на користь ОСОБА_2 витрати понесені на проведення експертного товарознавчого дослідження в розмірі 2800 грн.;

-стягнути солідарно з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.;

-стягнути солідарно з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 50 000.00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 40 762,87 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» на користь ОСОБА_2 витрати понесені на проведення експертного товарознавчого дослідження у розмірі 2 800.00 грн.

Додатковим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року стягнуто порівно з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 000.00 грн. витрат пов`язаних з оплатою правничої допомоги.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_3 40 762,87 грн. оскаржив ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що він не був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, не знав про розгляд справи, відтак не міг у встановлений законом строк подати відзив на позовну заяву та долучити до нього докази на часткове спростування пред`явлених до нього позовних вимог. Зазначає, що він частково сплатив позивачу компенсацію за завдані матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням автомобіля марки «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 15000 грн., що підтверджується розпискою від 11 червня 2022 року. Вказує, що розмір стягнутого з нього відшкодування підлягає зменшенню на сплачену ним позивачу суму, а відтак, з нього слід стягнути 25 762,87 грн.

З наведених підстав просить змінити рішення суду в частині стягнення відшкодування з ОСОБА_3 , ухваливши в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 25 762,87 грн., а в решті рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 січня 2024 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року призначено на 16 год. 30 хв. 25 березня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 11 квітня 2024 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 01 квітня 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 11 квітня 2024 року.

З апеляційної скарги вбачається, що рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 завданої майнової шкоди в розмірі 40 762,87 грн., а відтак, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_3 завданої майнової шкоди 40 762,87 грн., суд першої інстанції виходив з того, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля перевищує розмір страхової виплати, а відтак з ОСОБА_3 , як з особи винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 40 762,87 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції встановлено, що 09 червня 2022 року на перехресті вул. Рудненська-Гніздовського у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті якої автомобіль марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень.

09 червня 2022 року учасниками дорожньо-транспортної пригоди було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким підтверджуються обставини дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 20).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки ««ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» відповідно до страхового полісу № АР/238936.

Згідно з полісом№ АР/238936 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн.

Згідно з пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Пунктом 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілим, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року №698, чинному на момент дорожньо-транспортної пригоди, затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц дійшла висновку, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого.

У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що звільнення від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є звільненням від відповідальності за порушення публічного права, та не є доказом вини того чи іншого учасника такої ДТП, адже вирішальним для цього є кваліфікація події, як страхового випадку, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. При цьому діють загальні підстави відшкодування шкоди, визначені Главою 82 ЦК України, оскільки іншого, під час складення «Європротоколу», положення Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не містять.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

При цьому, положення пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язує страховика в будь-якому випадку повідомити заявника про прийняте ним рішення: про здійснення страхового відшкодування або про відмову у його здійсненні.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 підтверджується, що ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 виданою ним довіреністю 06 червня 2022 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А., зареєстрованою в реєстрі за № 661, уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси, в тому числі і щодо володіння, користування та експлуатації належного йому транспортного засобу марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , для чого наділив представника повноваженнями, в тому числі і здійснювати керування транспортним засобом та самостійно визначати місце його стоянки та паркування в межах території України, представляти інтереси довірителя перед страховими компаніями з питань укладення договору страхування транспортного засобу, отримувати страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності у випадку настання страхового випадку з правом укладання договорів відшкодування заподіяної транспортному засобу шкоди.

09 червня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

09 червня 2022 року ОСОБА_4 звернувся до АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування для відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно з висновком експерта № 112, складеним 19 липня 2022 року судовим експертом Вербовим В.В. за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 90 762,87 грн.

З огляду на те, що документи про дорожньо-транспортну пригоду оформлені без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку, тобто 50 000 грн.

Відтак, у Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» як страховика винної особи виник обов`язок з відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 50 000 грн.

Оскільки на Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» покладено обов`язок з виплати позивачу страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в розмірі 50000 грн., то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 40 762,87 грн., такий обов`язок виник у винної особи, яким є відповідач ОСОБА_3 .

Разом з тим, ОСОБА_3 не оспорює наявності у нього обов`язку відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, однак не погоджується з сумою 40 762,87 грн., яка з нього стягнута, зазначивши в апеляційній скарзі, що він уже сплатив частину з цієї суми в розмірі 15 000 грн на відшкодування завданих ним збитків.

Долученою до апеляційної скарги розпискою від 11 червня 2022 року підтверджується, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 гроші відносно компенсації за матеріальні збитки на ремонт автомобіля марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , завдані під час ДТП 09 червня 2022 року в сумі 15000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦКП України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи те, що надісланий на адресу ОСОБА_3 конверт з позовною заявою та додатками до неї повернувся на адресу суду без вручення адресату із зазначенням причин невручення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 124а), ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, не отримував копію позовної заяви з додатками до неї, а відтак об`єктивно не міг подати докази на спростування пред`явлених до нього позовних вимог до суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що подана ним разом з апеляційною скаргою розписка є допустимим доказом.

Оскільки ОСОБА_4 представляє інтереси ОСОБА_2 на підставі виданої ним довіреності від 06 червня 2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А., зареєстрованої в реєстрі за № 661, в тому числі і перед будь-якими фізичними особами щодо володіння, користування та експлуатації автомобіля марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі і з правом укладення договорів про відшкодування заподіяної транспортному засобу шкоди, він наділений правом в інтересах ОСОБА_2 отримувати кошти, сплачені ОСОБА_3 на відшкодування завданої ним шкоди.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, однак, зважаючи на те, що відповідач сплатив 15 000 грн. на відшкодування заподіяної ним шкоди пошкодженням автомобіля марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід зменшити з 40 762,87 грн. до 25762,87 грн.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 723,23 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди змінити, зменшивши її розмір з 40 762,87 грн. до 25762,87 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 723,23 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 11.04.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк