Справа № 350/255/24
Номер провадження 2/350/191/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2024 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,
секретаря судових засідань Видойник І.П., розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
Позивачка 12 лютого 2024 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи позов тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області. ЇЇ мати ОСОБА_4 постійно проживала в селищі Перегінське та за життя була власником частки будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати померла та після її смерті відкрилася спадщина на майно: частку будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Крім неї, до першої черги кола спадкоємців після смерті матері також входять і відповідачі по справі ОСОБА_2 (брат) та ОСОБА_3 (сестра), які на спадкове майно не претендують.
Бажаючи оформити спадщину, вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала лист-роз`яснення, що нею пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Вважає, що строк для прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, оскільки їй достеменно було відомо, що відповідачі по справі не прийматимуть спадщину. Крім того, вона є власником іншої частки вказаного будинколодіння та фактично там проживає, проте на момент смерті матері була зареєстрована за іншою адресою, тому помилково вважала, що проживаючи там фактично вона прийняла спадщину.
Просила визначити їй додатковий строк достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15 лютого 2024 року ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 11 березня 2024 року витребувано у завідувача Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Левицької Г.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи, почату після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Перегінське Калуського району Івано-Франківської області. Станом на 25 березня 2024 року до суду надійшла витребувана інформація.
У підготовче судове засідання позивачка не прибула, однак спрямувала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Відповідачі у підготовче судове засідання не прибули, однак кожен окремо спрямували до суду заяви, у яких заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили розгляд справи проводити у їхню відсутність.
У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, не здійснюється.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого статтею 206 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону не порушує їх права, а також свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до частин другої, третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша, друга статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представниківі. Суд установив, що зідно відомостей паспорта громадянина України та свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області та її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. 3, 9). Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (виданого повторно 17 червня 2008 року) 17 червня 1997 року було укладено шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та відбулася зміна прізвища дружини після одруження з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с. 12). ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 , якій за життя на праві приватної власності належала частка будинковолодіння АДРЕСА_1 . Вказане майно набуто ОСОБА_4 у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 травня 2003 року, виданого державним нотаріусом Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі № 400 (а.с. 17, 18).
Інша частка будинковолодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 травня 2003 року, виданого державним нотаріусом Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі № 400 належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 (а.с. 17).
Відповідно до листа державного нотаріуса Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори від 6 лютого 2024 року за вих. № 19/01-16 ОСОБА_1 пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка помепла ІНФОРМАЦІЯ_2 та їй рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання нею такої заяви.
Із листа завідувача Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори від 20 березня 2024 року за вих. № 55/01-16, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що спадкова справа після її смерті не заводилася, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76268489 сформована 19 березня 2024 року.
Відповідно до статей 1217, 1218 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьоїстатті 1272 Цивільного кодексу України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. (Правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17)
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Україна як учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачкою заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 3 грудня 2008 року, а з позовом до суду позивачка звернулася 12 лютого 2024 року, при цьому із записів будинкової книги до будинковолодіння АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за цією адресою з 12 березня 2014 року (згідно відмітки у паспорті громадянина України (сторінка НОМЕР_3 ) значиться знятою з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 з 12 березня 2014 року (а.с. 4, 16).
При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.
Враховуючи, що позивачка, яка на день смерті матері проживала разом з нею у належному матері та їй будинковолодінні, яке належало їм в рівних частинах та їй було достеменно відомо про те, що відповідачі по справі не претендують на спадщину після смерті матері, крім того, будучи власницею частки цього ж будинковолодіння (фактичний реальний поділ якого не відбувся), помилково вважала, що прийняла спадщину, при цьому не знаючи про шестимісячний строк для звернення до нотаріуса з відповідною заявою, тому суд вважає причини пропуску поважними.
Враховуючи викладене, а також позицію відповідачів щодо визнання ними позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обгрунтованими та є всі підстави для визначення позивачці додаткового строку для подання нею заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7-14, 82, 141-142, 189, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1217, 1218, 1223, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України,
у х в а л и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити. Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , жительки селища Перегінське Калуського району Івано-Франківської області, додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання цим рішенням законної сили для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Дата складання повного судового рішення 11 квітня 2024 року.
Суддя: Сокирко Л.М.