КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Орєхов О.І.
Єдиний унікальний номер справи № 357/3962/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2658/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Невідомої Т.О., Соколової В.В.

секретар - Кролівець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області, про визнання шлюбу недійсним та його скасування, -

В с т а н о в и в:

У травні 2022 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_2 є рідною бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її онук був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Протягом останнього року, вона проживала у Макарівському районі Київської області. Зі своїм онуком вона завжди була на зв`язку, раз на декілька днів вона йому телефонувала, щоб дізнатися, як у нього справи та чи не потребує він її допомоги.

ОСОБА_4 багато років поспіль зловживав спиртними напоями, був наркозалежним. Члени їхньої родини вживали усіх необхідних заходів, спрямованих на його лікування.

Однак, ОСОБА_5 дуже рідко погоджувався на їхні пропозиції пройти курс лікування від наркотичної залежності. Разом з цим, декілька разів, їй все ж вдалося переконати свого онука у необхідності проходження вищевказаних курсів лікування.

Позивачка вказувала, що у вересні 2021 року ОСОБА_5 навіть перебував на стаціонарному лікуванні від наркотичної залежності. У іншому випадку, лікувався амбулаторно. Саме тому, коли вона не могла до нього додзвонитися, вона починала сильно хвилюватися.

У листопаді 2021 року, вона втратила зв`язок зі своїм онуком, його телефон був вимкнений.

Вона не поспішала звертатися до поліції, оскільки таке вже траплялося і через тиждень-два, ОСОБА_5 виходив на зв`язок. Зазначала, що її онук часто закладав свій мобільний телефон у ломбард, а коли знаходив гроші - викупляв його.

Враховуючи те, що позивачка є людиною похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 та має ряд хронічних хвороб, вона не мала змоги особисто приїхати у м. Київ до свого онука ОСОБА_5 , щоб перевірити, що з ним відбувається.

Вона декілька разів просила своїх знайомих та родичів заїхати до ОСОБА_5 додому та з`ясувати, чи все з ним гаразд, однак, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчиняв.

Пізніше, 03 січня 2022 року їй зателефонувала невідома жінка, представилася знайомою її онука та повідомила, що ОСОБА_5 місяць тому помер і що вона його поховала у Київській області.

Позивачка була дуже шокована такою звісткою, оскільки, фактично, раніше невідома їй жінка, достеменно знаючи її номер телефону, позбавила її можливості належним чином попрощатися та поховати рідного онука.

В подальшому, їй стали відомі анкетні дані вказаної жінки, її звати - ОСОБА_1 .

Відповідачка до цього часу не повідомила їй, де було поховано її онука та уникає спілкування з нею. Однак, на її прохання зустрітися з нею, щоб усе з`ясувати та передати ключі від квартири її онука, остання категорично відмовилася.

В той же час, відповідачка у ході телефонної розмови їй повідомила, що між нею та її онуком - ОСОБА_6 , було укладено шлюб.

Вказує, що 12 листопада 2021 року, між Відповідачем та її онуком було укладено шлюб (актовий запис про шлюб №1612 від 12 листопада 2021 року). Вказаний шлюб було посвідчено Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

Зазначає, що Відповідач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в той час, як її онук народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким чином, станом на день укладення шлюбу, різниця у віці між ними становила 18 років.

Однак, різниця у віці, це не єдина обставина, яка викликає сумніви та здивування стосовно логічності та законності.

Метою укладення шлюбу, на думку позивачки, було заволодіти трикімнатною квартирою її онука - ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом, як спадкоємцем першої черги на правах нібито законної дружини.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 протягом усього періоду свого свідомого життя зловживав алкоголем, а останніх декілька років - ще й був наркозалежним, дуже дивно виглядає спільність поглядів та інтересів, спільність системи цінностей та пріоритетів подружжя, з огляду на вищевказані факти.

Протягом останніх років свого життя, її онук дуже погано виглядав, не слідкував за собою, в той час, як відповідачка не зловживає спиртними напоями, веде активний спосіб життя та досить охайно виглядає.

ОСОБА_4 жодного разу не був одружений, його не дуже цікавили жінки (не кажучи вже про серйозні стосунки та шлюб) він віддавав перевагу компанії своїх друзів, з якими вживав алкогольні напої.

Відповідачка є достатньо успішною особистістю, займається підприємницькою діяльністю, у законному порядку зареєстрована, як фізична особа-підприємець, займається торгівлею м 'яса та інших продуктів, має достатній рівень доходів, для задоволення своїх побутових потреб, чого не можна сказати про ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 погано навчався у школі, не здобув ніякої освіти у майбутньому та не став соціально адаптованою особистістю, яка може самостійно забезпечувати своє існування. Протягом усього життя, усі проблеми та побутові питання вирішували його батьки та позивачка.

ЇЇ онук ніколи не мав стабільного працевлаштування, часто змінював місце роботи через порушення трудової дисципліни та конфліктував з керівництвом, а останні декілька років, взагалі, не працював.

На її думку, питання стосовно наявності у її онука необхідного обсягу дієздатності на момент укладення шлюбу, викликає обґрунтовані сумніви з огляду на його наркотичну залежність, а відтак - має буди предметом дослідження в ході судового розгляду із залученням фахівців у галузі судово-медичної психіатрії, про що буде подано відповідне письмове клопотання.

У разі встановлення в судовому порядку факту недієздатності ОСОБА_7 , його волевиявлення під час вчинення правочину, апріорі, не можна розцінювати, як вільне.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд визнати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , укладений 12 листопада 2021 року за (актовий запис № 1612) - недійсним (з моменту його укладення), скасувавши відповідний актовий запис № 1612 від 12 листопада 2021 року (а. с. 1-8).

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2023 року позов задоволено.

Визнано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , укладений 12 листопада 2021 року (актовий запис № 1612), недійсним (з моменту його укладення), скасовано відповідний актовий запис № 1612 від 12 листопада 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду у загальному розмірі 1 488,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просила заочне рішення скасувати, ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд у своєму рішенні не надав правової оцінки тому, чим саме одруження вплинуло на права бабусі яка подала позов, живе окремо та не веде спільне господарство з онуком. Яку саме відповідачка з чоловіком порушила правову норму закону проти прав ОСОБА_2 .

Стверджує, що суд взяв до уваги сумнівні довідки від неіснуючих медичних установ, про що доводять дані з відкритих джерел та не прийняв до розгляду офіційну відповідь КНП «Соціотерапія» з даного приводу.

Вказує, що до уваги взяті нікчемні докази - довідки про нібито хворобу її чоловіка, що не відповідає дійсності. Експертиза проведена на фіктивних доказах. Не допитано працівника РАГС про стан ОСОБА_8 під час укладення шлюбу.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 08 квітня 2024 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи.

В судове засідання до Київського апеляційного суду з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Хомич А.М., який підтримав доводи апеляційної скарги.

Від третьої особи Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 25 березня 2024 року, надійшла заява про розгляд справи без участі третьої особи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що укладаючи шлюб 12 листопада 2021 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та відповідачкою по справі ОСОБА_1 , 1970 року народження, ОСОБА_3 дійсно страждав на психічний розлад в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій та не міг керувати ними.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника ОСОБА_1 - адвоката Хомича А.М., колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про шлюб та Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України ( а. с. 12, 112, 113 ).

З наявних в матеріалах справи свідоцтв про смерть, серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 13, 14).

З наявної в матеріалах справи Довідки від 23 вересня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно з 10 вересня 2021 року по 23 вересня 2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні від психоактивних речовин та проходив курс психосоціальної реабілітації від хімічної залежності в реабілітаційному центрі «Vita». Перервав рекомендований термін реабілітації 6 місяців за власним бажанням (а. с. 16).

З Повідомлення ТОВ «Медичні довідки» № 3 від 01 червня 2022 року вбачається, що громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно звертався до ТОВ «Медичні довідки» за медичною допомогою та проходив лікування в період з 07 червня 2021 року по 30 серпня 2021 року з приводу наркотичної та алкогольної залежності. Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Рекомендовано продовжити амбулаторне лікування (а. с. 110).

Встановлено, що 12 листопада 2021 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області було складено актовий запис про шлюб та видане відповідне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , укладеного між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 25 червня 2022 року ( а. с. 72-73 ).

Так, після смерті ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_2 , 17 травня 2022 року звернулася з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, заява зареєстрована в реєстрі за № 334 ( а. с. 111 ).

З наявного в матеріалах справи договору купівлі-продажу квартири від 21 лютого 2004 року, ОСОБА_10 і ОСОБА_3 є власниками в рівних часках квартири АДРЕСА_2 ( а. с. 18 ).

Зазначене підтверджується і Інформаційною довідкою від 13 січня 2022 року, виданою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» приватному нотаріусу Чугрін А.О. ( а. с. 19 ).

З талону-повідомлення вбачається, що 14 липня 2022 року до Білоцерківського РУП надійшла заява від ОСОБА_2 про можливе вчинення кримінального правопорушення гр. ОСОБА_1 , відносно гр. ОСОБА_3 ( а. с. 83 ).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка обґрунтовує є його тим, що ОСОБА_3 протягом усього періоду свого свідомого життя зловживав алкоголем, а останніх декілька років ще й був наркозалежним, тому не міг при укладання шлюбу усвідомлювати значення свої дій, а також вважає, що такий шлюб є фіктивним, оскільки відповідач та її онук були зовсім різними людьми, мета відповідача була заволодіння квартирою.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У СК України закріплено три види недійсності шлюбу, який: а) є недійсним у силу вказівки закону (ст. 39); б) визнається недійсним за рішенням суду (ст. 40); в) може бути визнаний недійсним за рішенням суду (ст. 41).

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Відповідно до статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.

Підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24 - 26 СК України (стаття 38 цього Кодексу).

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства (частина перша статті 40 СК України).

Відповідно до частини другої статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (частина друга статті 41 СК України).

За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Водночас слід мати на увазі, що відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, дружина завагітніла або у подружжя народилися діти, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримують інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо.

Статтею 42 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року було призначено по справі комісійну амбулаторну (посмертну) судово-психіатричну експертизу та на вирішення експертам було проставлене питання «Чи страждав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , будь-якими психічними захворюванням (розладом), алкогольною чи наркотичною залежністю, на момент укладання шлюбу з відповідачем, тобто, станом на 12 листопада 2021 року, чи сповна усвідомлював значення своїх дій і/або міг керувати ними?» ( а. с. 145-148 ).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 779 від 14.12.2022 року, проведеного на виконання ухвали суду від 15.09.2022 року, на момент укладання шлюбу з відповідачем по справі гр. ОСОБА_1 , 1970 року народження, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_11 , - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , страждав на психічний розлад у вигляді: «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності з розладами особистості та поведінки» ( згідно з МКХ-10: F11.2, F11.71 ) в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій та не міг керувати ними ( а. с. 168-177).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Отже, під час розгляду справи судом було встановлено, що укладаючи шлюб 12 листопада 2021 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 та відповідачем по справі ОСОБА_1 , 1970 року народження, ОСОБА_3 дійсно страждав на психічний розлад в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій та не міг керувати ними.

Згідно зі ст. 44 СК у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 45 СК недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України.

Актовий запис про шлюб анулюється незалежно від смерті осіб, з якими було зареєстровано шлюб (частини перша - третя цієї статті), а також розірвання цього шлюбу. Відділ реєстрації актів цивільного стану анулює первинні актові записи на підставі рішення суду про визнання шлюбу недійсним, визнання шлюбу неукладеним, визнання розірвання шлюбу фіктивним ( ст. 39 СК України ).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Належних та допустимих доказів того, що доводи позовної заяви, зокрема, щодо стану здоров`я померлого ОСОБА_3 , є недопустимими та підробними, відповідачка суду не надала.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновком суду. Такі доводи фактично зводяться до викладення обставин справи із тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди відповідача з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасуванні відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 11 квітня 2024 року.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Т.О.Невідома

В.В. Соколова