ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1770/24 Справа № 201/9888/23 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2023 року у справі № 201/9888/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі № 160/18499/21 задоволено його позовні вимоги до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії позивача станом на 05 березня 2019 року та виплатити йому пенсію з 01 квітня 2019 року на підставі наданого ІНФОРМАЦІЯ_1 оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення від 17 серпня 2021 року № ФД102173 станом на 05 березня 2019 року для проведення перерахунку його пенсії з 01 квітня 2019 року, з урахуванням проведених платежів.

У відповідності до довідки, наданої відповідачем від 01 серпня 2023 року, позивачеві нараховано доплату пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 28 лютого 2022 року в розмірі 167505,99 грн.

Позивач зазначає, що судове рішення досі не виконано та позивач не отримав нараховану доплату до пенсії, тобто порушення його майнових прав триває дотепер.

Так, позивач зазначає, що грошове зобов`язання відповідача перед позивачем становить 167505,99 грн., яке не виконано, тому за період з 16 серпня 2020 року по 16 серпня 2023 року розмір нарахованих інфляційних витрат є 84118,66 грн. та 3% річних на суму боргу становить 15084,12 грн., а всього - 99202,78 грн., що стало підставою для звернення до суду на підставі приписів ст. 526,610,611,625 ЦПК України.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в гривнях, яке становить 99 202,78 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу,

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат задоволені частково.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох відсотків річних у загальному розмірі 96035,92 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 06 грудня 2024 року подало до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення з відмовою у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного висновку суду.

Так, відповідач зазначає, що з 01 квітня 2019 року розмір пенсії ОСОБА_1 став складати 10579,11 грн., обчислений з урахуванням постанови КМУ від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році». Позивачеві нараховано доплату пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 28 лютого 2022 року у розмірі 167505,99 грн.

З 01 березня 2023 року розмір пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням постанови КМУ від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», складає 12079,11 грн.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законодавством, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п. 20, 29 ч.1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Враховуючи зазначене, доплату на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року по справі № 160/18499/21, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 та виплатити пенсію з 01 квітня 2019 року, буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Разом з цим відповідач зазначає, що сума пенсії на виконання зазначеного судового рішення за визначений період вже нарахована, обліковується в Пенсійному фонді України, не є виплаченою у зв`язку із тим, що кошти, передбачені відповідною бюджетною програмою на дані цілі до територіального управління ПФУ не надходили, водночас стягнення коштів з відповідача призведе до повторного стягнення тієї ж суми заборгованості, при цьому, не змінить порядку виконання рішення суду.

Відповідач зазначає, що не наділений повноваженнями самостійно розпоряджатись коштами Фонду, а обсяг виділених бюджетних асигнувань не залежить від відповідача, виплата нарахованої суми пенсійних виплат за судовим рішенням, яка відповідачем не заперечується, буде проведена за наявності відповідного бюджетного фінансування Пенсійним фондом України, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій справі, адже у позивача не виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у відповідності до ст. 625 ЦК України, враховуючи, що судове рішення має зобов`язальний характер, і правовідносини не виникали з договорів та інших правочинів.

Відповідач наголошує, що у спірних правовідносинах не є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання та до таких правовідносин не належить застосовувати приписи ст. 625 ЦК України, що судом першої інстанції не взято до уваги.

Разом з цим судом першої інстанції не вірно досліджено період, за який нараховувались інфляційні витрати та 3% річних, та не наведено обґрунтування розрахунку суми з 16 серпня 2020 року по 16 серпня 2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року справу витребувано у суду першої інстанції, яка надійшла до суду 13 грудня 2023 року.

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу, а також призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 160/18499/21, яке набрало законної сили 28.01.2022 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі наданого ІНФОРМАЦІЯ_1 оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення позивача від 17.08.2021 року № ФД102173, станом на 05.03.2019 року, для проведення перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року та виплатити йому пенсію з 01.04.2019 року, на підставі наданого ІНФОРМАЦІЯ_1 оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 17.08.2021 року № ФД102173, станом на 05.03.2019 року, для проведення перерахунку його пенсії з 01.04.2019 року, з урахуванням проведених платежів.

Сторонами не заперечується, що виплата нарахованої пенсії за рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 не здійснена.

Як вказує відповідач, на виконання рішення суду ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії, з 01.04.2019 розмір пенсії став складати 10579,11 грн., а також нараховано доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 28.02.2022 в сумі - 167505,99 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про те, що сума пенсії на виконання рішення суду за період вже нарахована, обліковується в Пенсійному фонді України, не є виплаченою у зв`язку з тим, що кошти, передбачені відповідною бюджетною програмою на дані цілі до територіального управління Пенсійного фонду України не надходили, водночас стягнення коштів з відповідача призведе до повторного стягнення тієї ж суми заборгованості, що є неприпустимим, та не змінить порядку виконання рішення суду, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Доводи апеляційної скарги відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні статті 625 ЦК України, тому положення статті 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, є безпідставними, виходячи з наступного.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідач у цій справі має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили, якими відповідача зобов`язано здійснити перерахунок і виплатити позивачу пенсію.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з перерахунку та відповідно виплати пенсії, апеляційним судом встановлено, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Вказане вище співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц,провадження №14-68цс18, які є обов`язковими для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

На виконання рішення адміністративного суду від 28.12.2021 позивачеві нараховано доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 28.02.2022 в сумі 167505,99грн., яка виплачена не були станом на дату подачі позову позивачем у цій справі (станом на дату розрахунку позивача до липня 2023 року включно).

Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами виникли грошові зобов`язання, оскільки праву позивача вимагати від відповідача виконання певних дій кореспондує обов`язок відповідача сплатити грошові кошти на користь позивача, а тому до таких відносин підлягає застосуванню положення ст. 625 ЦК України.

Зобов`язання, яке виникло у відповідача перед позивачем є грошовим, адже незазначення у судових рішеннях конкретної суми не свідчить про відсутність грошового зобов`язання. У таких категоріях справ (зобов`язання здійснити перерахунок нарахованої пенсії) суд не може визначити розмір грошового зобов`язання та зазначити його у резолютивній частині, оскільки зобов`язує здійснити перерахунок, тобто сума не визначена,проте грошове зобов`язання існує.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 12 грудня 2018 року у справі № 331/6352/16-ц, провадження № 61-15124св18, від 31 липня 2019 року у справі № 335/10856/16-ц, провадження № 61-24883св18, від 15 липня 2020 року у справі №335/6976/19, провадження № 61-20077св19, якій є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Верховний Суд, серед іншого, при вирішенні спорів з питання тривалого невиконання судового рішення державою, посилався на усталену практику ЄСПЛ, зауваживши, що ефективне правосуддя включає право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

ЄСПЛ з цього приводу зазначає, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, що перебувають у державній власності, чи які контролює держава, виконувались відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Важливо й те, що невиконання судових рішень державою не може бути виправдано нестачею коштів. Забезпечення достатнього відшкодування за невиконання або несвоєчасне виконання рішень національних судів є прямим зобов`язанням саме держави.

Доводи апеляційної скарги відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про те, що судом першої інстанції не надано оцінки щодо періоду, за який позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних, тоді як здійснювати відповідні розрахунки пряма компетенція суб`єкта владних повноважень, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції в рішенні вказав і перевірив розрахунок позивача за період з 16.08.2020 року по 16.08.2023 року (у межах строку позовних вимог), який складає 96035,92 грн., з яким погоджується і Дніпровський апеляційний суд.

Крім того, частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2023 року і задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді О.Д.Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи