Справа № 405/4159/23
Провадження №2/405/640/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Дризі Є.В., Нетесі С.М.

за участю позивача ОСОБА_1 та в її інтересах представника - адвоката Жураковського С.А., які приймають участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницький цивільну справу №405/4159/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради (м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 41), Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 14), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 16.12.2015 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, від якого вони мають спільну малолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 29.09.2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке відповідачем ОСОБА_3 не виконується. Крім того, рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 17.05.2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - розірвано, при цьому, подружжя фактично перестало проживати однією сім`єю з серпня 2016 року. Також зазначила, що відповідач ОСОБА_3 після припинення шлюбних відносин з відповідачем ОСОБА_2 участі у вихованні сина не приймає, ніколи його не відвідував, спілкування з матір`ю дитини не підтримується, життям сина не цікавиться, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина. Зазначені факти відомі зі слів відповідача ОСОБА_2 , з подій свідком яких вона (позивач) була в період до червня 2022 року, а також зі слів дитини. В червні, 2022 року відповідач ОСОБА_2 , нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, залишила свого сина ОСОБА_5 на її (позивача) утримання, при цьому, вона ( ОСОБА_1 ) є його ( ОСОБА_5 ) хрещеною матір`ю. Крім того, відповідач ОСОБА_2 написала нотаріально засвідчену заяву, якою заявила та підтвердила, що фактичний догляд за її малолітнім сином здійснює ОСОБА_1 та надала їй (позивачу) право на власний розсуд обирати форми та методи лікування дитини, вирішувати питання щодо відвідування медичних, лікувальних та інших закладів для забезпечення належного стану здоров`я дитини. 11.06.2022 року відповідач ОСОБА_2 перетнула державний кордон України та наразі перебуває в Федеративній Республіці Німеччина, та за період її відсутності на території України, на зв`язок виходить вкрай рідко, в телефонній розмові та в електронних повідомленнях, надісланих за допомогою месенжера Viber, повідомляє, що, повертатися на територію України не планує та дитину залишила назовсім, а також з розмови стало відомо, що перебуваючи на території Федеративної Республіки Німеччина відповідач ОСОБА_2 народила дитину. Також, позивач вказала, що з 10.06.2022 року разом з дитиною та її чоловіком ОСОБА_4 вони проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , піклуються про дитину та вживають всі необхідні дії для її розвитку та виховання. Фактично вони (позивач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 ) перейняли батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_5 , лікують його, займаються культурним, розумовим та духовним розвитком. Дитина забезпечена належними побутовими умовами, у нього наявні матеріально- технічні засоби для розвитку та проведення дозвілля, зокрема, є окрема кімната, окреме робоче місце, комп`ютерна техніка, мережа Інтернет, література, засоби для розвитку, іграшки та інше. При цьому, відповідач ОСОБА_2 надіслала фото власноручної заяви, якою надала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , а її матір (бабуся дитини) надала нотаріально посвідчену заяву, в якій надала згоду на усиновлення онука подружжям ОСОБА_6 . Зважуючи на вищевикладене, а також те, що вона (позивач) не чинить будь-яких перешкод для виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з метою захисту інтересів дитини, наявні підстави, визначені ст. 164 СК України, для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини.

Ухвалою суду від 19 червня 2023 року зазначену позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині ухвали від 19 червня 2023 року.

На виконання зазначеної ухвали суду позивачем 28 червня 2023 року подана в новій редакції позовна заява, а також долучена до матеріалів справи копія рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі № 405/1603/18 від 17.05.2018 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 серпня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) в судове засідання учасників справи. Крім того, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та ОСОБА_4 .

31 жовтня 2023 року Службою у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації за вх. № 27776 подано висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.10.2023 року № 106-9668 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їхнього малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, під час проведення підготовчого провадження у справі ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року зобов`язано Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради подати до суду письмовий висновок органу опіки та піклування Кропивницької міської ради щодо розв`язання спору у вказаній цивільній справі на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

16 лютого 2024 року Управлінням з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради на виконання ухвали суду від 31.10.2023 року подано висновок органу опіки та піклування Кропивницької міської ради № 535/19 від 18 січня 2024 року та рішення Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 13 лютого 2024 року № 162 про його затвердження.

Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивача ОСОБА_1 та в її інтересах представник - адвокат Жураковський С.А. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1370448 від 13 липня 2023 року), які приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити. Додатково позивач зазначила, що вона є хрещеною матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з самого народження опікується ОСОБА_7 , так як раніше вона проживала поряд з ОСОБА_2 у м. Кропивницькому, надавала матеріальну допомогу, при цьому ОСОБА_2 у шлюбі з ОСОБА_3 була близько року, потім вони розлучилися, через місяць після народження дитини, і відповідач ОСОБА_3 ніколи участі у вихованні дитини не приймав, та дитину не утримував. Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 ще в січні, 2022 року виїхала за кордон на заробітки, дитина в цей час проживала в м. Кропивницькому з бабусею, - матір`ю ОСОБА_2 та у дитини було виявлено захворювання ока, та необхідно було лікування, в цей час відповідач ОСОБА_2 приїхала з-за кордону та надала їй (позивачу) нотаріально посвідчену заяву, за якою вона (позивач) є представником дитини у лікувальних закладах, також відповідач повідомила, що вона вагітна, після чого знову виїхала за кордон, де перебуває і по теперішній час. З дитиною відповідач ОСОБА_2 спілкується в телефонному режимі рідко, зв`язок з дитиною не підтримує. Зазначила, що ОСОБА_7 ходить до школи (підготовчі курси), він знає, що його мама поїхала за кордон заробляти гроші, а є мама, тобто вона (позивач), яка його виховує, і дитина називає її (позивача) мамою, а її (позивача) чоловіка - татом. В свою чергу, нею (позивачем) разом з її чоловіком дитині створені належні умови для комфортного проживання, розвитку та навчання, дитина забезпечена всім необхідним.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що, зокрема, свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке отримано останнім 07.03.2024 року, поряд з цим в судові засідання будь-які заяви, клопотання, відзив на позов на адресу суду від відповідача не надходили. Крім того, відповідач ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви з додатками отримав 01.09.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тим самим був належним чином обізнаний про наявність в суді цивільної справи про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , тим самим, судом відзначається, що відповідач ОСОБА_3 не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, засобами електронної пошти направила до суду заяву, зареєстровану судом 19 вересня 2023 року за вх. № 6087 про визнання позовних вимог та про розгляд справи без її участі. В обґрунтування заяви зазначила, що вона ( ОСОБА_2 ) з червня, 2022 року перебуває поза межами України, в Федеративній Республіці Німеччина. Станом на сьогодні проживає в цивільному шлюбі з чоловіком, від якого вони мають спільну дитину - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, зазначила, що її колишній чоловік ОСОБА_3 сином ОСОБА_5 , з дня народження не опікувався, участі в його вихованні не приймав, фінансово не допомагав, він веде аморальний спосіб життя, що стало головною причиною розлучення. Єдиною підтримкою та допомогою в сім`ї, після народження дитини була позивач ОСОБА_1 , яка є хрещеною матір`ю ОСОБА_7 , в зв`язку з чим, бажання позивача ОСОБА_1 та її чоловіка усиновити ОСОБА_7 буде для нього найкращим рішенням та забезпечить йому нормальний рівень життя.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 засобами електронної пошти направив до суду письмові пояснення, зареєстровані судом 22 вересня 2023 року за вх. № 6183, за якими, враховуючи інтереси малолітньої дитини ОСОБА_5 , позовні вимоги позивача ОСОБА_1 просив задовольнити, зазначив при цьому, що з позивачем він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12.11.2020 року, також, позивач є хрещеною матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому, батько дитини ОСОБА_3 ще з січня 2016 року участі у житті дитини не приймав, батьківські обов`язки не виконує. Мати дитини - ОСОБА_2 з 11.06.2022 року перебуває за кордоном у Федеративній Республіці Німеччина, де знаходиться і по теперішній час, наміру повертатися в Україну , - не має, та фактично залишила дитину на виховання позивачу ОСОБА_1 . Тим самим, з 11.06.2022 року дитина постійно проживає в їх сім`ї, та ними в повній мірі здійснюється виховання та догляд за дитиною, фінансове забезпечення дитини, здійснюються всі необхідні заходи щодо забезпечення належного стану здоров`я дитини.

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації засобами електронної пошти подана заява, яка зареєстрована судом 28 лютого 2024 року за вх. № 1628 про розгляд справи без участі представника Служби, та про підтримання позовної заяви позивача.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся в порядку ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не відомо.

Заслухавши позивача ОСОБА_1 , а також в її інтересах представника - адвоката Жураковського С.А., враховуючи визнання відповідачем ОСОБА_2 позову та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 , будучи обізнаним про наявність в провадженні суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 у спорі про позбавлення батьківських прав, за якою він є відповідачем, ознайомившись із змістом позовної заяви та документами, доданими до позову, будь-яких заяв, клопотань суду не подавав, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, на підставі чого заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено відповідний актовий запис за № 119 та Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Батьками дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження зазначені в графі «батько» - ОСОБА_3 , в графі «мати» - ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 травня 2018 року (справа № 405/1603/18), яке набрало законної сили 18 червня 2018 року, шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції 16 грудня 2015 року, актовий запис № 167, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , - розірвано.

З зазначеного рішення також встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перестали вести спільне господарство та проживати однією сім`єю з серпня, 2016 року.

Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2016 року (справа № 405/6094/16-ц), яке набрало законної сили 02 листопада 2016 року, стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судом також встановлено, що 10 червня 2022 року відповідач ОСОБА_2 надала свою згоду, заявила та підтвердила, що нагляд та фактичний догляд за її малолітнім сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде здійснювати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка може на власний розсуд обирати форми та методи лікування її дитини в будь-яких медичних закладах, у тому числі, але не обмежуючись, в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит», і яка вирішуватиме будь-які питання щодо відвідування її дитиною медичних, лікувальних та інших закладів для забезпечення належного стану здоров`я дитини. Також надала згоду на вжиття необхідних заходів для збереження життя та здоров`я її дитини: вакцинацію, госпіталізацію, операцію, медичне втручання тощо, про що свідчить зміст заяви, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В., зареєстрованої в реєстрі за № 443.

Крім того, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 11.06.2022 року перетнула державний кордон України через пункт пропуску «Ягодин» в напрямку «Виїзд», про що свідчить витяг, наданий Головним центром обробки спеціальної інформації ДПСУ № 91-Р-511-906 від 16.01.2023 року з наявною в Базі даних інформацією щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України 11.06.2022 року.

При цьому, як вбачається з свідоцтва про хрещення, виданого 22.04.2016 року, хрещеною матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_9 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_4 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 12 листопада 2020 року, про що складено відповідний актовий запис № 581, та після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

В судовому засіданні також встановлено та підтверджується договором оренди житла № 76, від 15.05.2023 року укладеного між Орендодавцем ОСОБА_11 та Орендарем військовою частиною НОМЕР_3 в особі командира військової частини ОСОБА_12 , що діє на підставі статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. (зі змінами), Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 р. № 380, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 р. за № 1020/32472, що сім`я ОСОБА_6 , разом з малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договорів про надання освітніх послуг від 01.10.2022 року, укладених між Подільським районним в місті Києві Центром клубів за місцем проживання « Поділ » та ОСОБА_1 , вихованець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 01.10.2022 року по 31.05.2023 року, відвідував гурток «Англійська для малят» та «Пізнайко» клубу «Виноградар», плату за які (послуги) в розмірі 850,00 грн. та 800,00 грн. в місяць, відповідно вносилися позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.

Також, малолітня дитина ОСОБА_5 під час лікування у Національній дитячій спеціалізованій лікарні «ОХМАТДИТ» з 28.06.2022 року, перебував у супроводі ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою зазначеного лікувального закладу від 18.05.2023 року.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.10.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26.10.2023 року № 106-9668, враховуючи той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, жодним чином не проявляють цікавості до життя та здоров`я малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявні підстави для позбавлення їх батьківських прав по відношенню до їхнього малолітнього сина. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, заслухавши пояснення Служби, думку членів Комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 25.10.2023 № 29), проаналізувавши матеріали справи, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно їхнього малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 18.01.2024 року № 535/19, який затверджено рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради № 162 від 13.02.2024 року працівниками Управління неодноразово здійснювались виїзди за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 у АДРЕСА_3 , однак потрапити до помешкання не вдалось. ОСОБА_3 на запрошення до Управління не з`явився, заяв, пояснень або документів не надав. На електронну адресу Управління ОСОБА_2 направила повідомлення про те, що проживає за кордоном та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначила, що батько дитини ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина. З урахуванням викладеного, на виконання ухвали суду комісією з питань захисту прав дитини 13.12.2023 року питання щодо доцільності позбавлення батьківських розглянуто на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування Кропивницької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав.

Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Як на правову підставу для позбавлення відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач ОСОБА_1 , в сім`ї якої з 11.06.2022 року проживає малолітня дитина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилалася на ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Зокрема, ухилення від виконання відповідачів своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідачі, проживаючи окремо від дитини, самоухилилися від виконання батьківських обов`язків, не цікавляться життям, здоров`ям, розвитком сина, не приймають будь-якої участі у вихованні дитини, в свою чергу, вона (позивач) не перешкоджала відповідачам у їх спілкуванні з дитиною, а так само прийняття останніми участі у вихованні дитини, а також те, що відповідач ОСОБА_2 надала свою згоду на позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач ОСОБА_3 - батько дитини з народження дитини участі у житті дитини не приймав, життям дитини не цікавився, не приймав участі у його вихованні, матеріально не підтримував, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання матері та батька виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дитини.

З огляду на викладене вище, зазначені позивачем підстави позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виявили бажання приймати участь у судовому засіданні при вирішенні судом питання про позбавлення їх (відповідачів) батьківських прав, та у будь-який спосіб не оскаржили заяву про позбавлення їх батьківських прав відносно їх малолітнього сина.

З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, його підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до його гідності, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, хоча мають реальну можливість для цього, оскільки іншого з наявних у справі доказів, - не встановлено, як і не встановлено судом і наявності у відповідачів тяжких захворювань або наявності інших незалежних від них причин, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод їм (відповідачам) у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом також не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у вихованні дитини та належного виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення останніх батьківських прав відносно дитини.

Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачами також на утримання дитини не надається, вони включають в себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп., сплаченого позивачем при пред`явленні позову про розірвання шлюбу, за клопотанням позивача, залишити по фактично понесеним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш ИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 1 703 грн. 60 коп., залишити по фактично понесеним позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова