справа №176/1005/24
провадження №2-о/176/40/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Волчек Н.Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за заявою окремого провадження Керівника Жовтоводської окружної прокуратури Геника Віталія Миколайовича, заінтересована особа Жовтоводська міська рада про визнання спадщини відумерлою та передачу її у комунальну власність, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Жовтоводської окружної прокуратури в інтересах Жовтоводської міської ради, звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою про визнання відумерлою спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка складається із домоволодіння АДРЕСА_1 та передати її у комунальну власність Жовтоводської міської об`єднаної територіальної громади в особі Жовтоводської міської ради.

Перевіривши матеріали заяви, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за заявою з огляду на наступне.

Так, заява подана в порядку ст. 334-338 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з вимогами п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч. 3 ст.1277 ЦПК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

Згідно із вимог ст.335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Заявником у заяві про визнання спадщини відумерлою ставиться вимога не лише про визнання спадщини відумерлою, але й про передачу її у власність Жовтоводської міської об`єднаної територіальної громади в особі Жовтоводської міської ради, тобто заява містить вимоги позовного (майнового) характеру.

Крім того, необхідно звернути увагу прокурора на те, що учасниками справи у окремому провадженні є заявник та заінтересовані особи, а не позивач та відповідач.

Разом з тим з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитись вимоги позовного характеру, зокрема вимоги про передачу спадкового майна у власність територіальної громади. Суди повинні враховувати, що відповідно до ч. 1ст. 1277 ЦК України суд лише визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування у передбачених законом випадках.

Тому, у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитись вимоги позовного характеру, зокрема, вимога про передачу спадкового майна територіальній громаді , оскільки за таких обставин вбачається спір про право, що унеможливлює розгляд заяви у порядку окремого провадження.

Відповідно дотст. 336 ЦПК України суд відмовляє в прийнятті заяви ппро визнання спадщини відумерлою, якщо заява подана до закінчення одного року з часу відкриття спадщини.

Також, необхідно зазначити, що, відповідно до частини 3 статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах

Відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Верховний Суд виклав правову позицію щодо порядку підтвердження прокурором підстав для представництва у постанові Великої Палати від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, в якій, зокрема зазначено: Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк…

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва».

Однак, прокурор, звертаючись до суду з даною заявою окремого провадження, відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої статті 56 ЦПК України, не обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, не визначив, у чому полягає порушення інтересів держави та, необхідність їх захисту, та визначивши орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах не зазначив, якими саме діями Жовтоводська міська рада ухиляється від виконання повноважень наданих їй ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування».

З відповіді Жовтоводської міської ради від 03.01.2024 року, на звернення прокурора, яка додана до заяви неможливо з`ясувати причини, за якими остання не могля самостійно, у строки визначені ст. 336 ЦПК України, звернутися до суду з даними вимогами, що свідчить, як про відсутність підстав для звернення до суду поза межами строку встановленого ЦПК України на подачу такої категорії заяв так і для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається за відсутності підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи, відсутність підстав для звернення прокурора до суду з даною заявою, а також те, що заявником заявлена вимога про передачу відумерлої спадщини у власність територіальної громади, яка підлягає розгляду в порядку позовного провадження, у вказаних правовідносинах вбачається спір про право, за таких обставин слід відмовити у відкритті провадження у справі у зв`язку із наявністю спору про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 293, 315, 336, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою Керівника Жовтоводської окружної прокуратури Геника Віталія Миколайовича, заінтересована особа Жовтоводська міська рада про визнання спадщини відумерлою та передачу її у комунальну власність.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду в порядку позовного провадження, з зазначенням обгрунтованих підстав звернення до суду саме прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК