справа № 489/8165/23 провадження №2-о/489/30/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Єлишевої А.В.,

в присутності:

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша миколаївська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення

встановив:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного її проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.11.2021 серії НОМЕР_1 . Після смерті батька відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.10.1993.

На момент смерті спадкодавець був зареєстрований і проживав у вказаній квартирі. Заявник була зареєстрована за іншою адресою, але фактично проживала з батьком, оскільки він потребував постійного піклування та допомоги. Вона особисто здійснювала догляд за спадкодавцем, допомагала йому у побуті, купувала ліки, а після смерті батька здійснила його поховання. Вказані обставини підтверджуються свідками та актом про проживання, складеним сусідами і затвердженим головою ОСББ «Херсонське шосе 32».

Встановлення юридичного факту необхідне для оформлення спадщини.

Посилаючись на наведені обставини, заявник звернулася до суду з вказаною заявою.

У судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила задовольнити.

Заінтересована особа представника в судове засідання не направила у поданій до суду заяві просила розгляд справи здійснювати за відсутності її представника.

Вислухавши заявника та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.11.2021 серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить спадкодавцю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (позивач).

Родинні відносини між заявником ОСОБА_1 та спадкодавцем, як дочкою та батьком, підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10.10.1975, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 12.03.2023, згідно якого заявником внаслідок одруження змінено прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 07.08.2007, згідно якого після розірвання шлюбу заявник залишила прізвище « ОСОБА_5 ».

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 74367357 від 17.10.2023 та відповіддю Першої Миколаївської державної нотаріально контори Миколаївської області від 24.01.2024 № 61/01-16 підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилася.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області 17.10.2023 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

У судовому засіданні заявник пояснила, що її мати померла раніше, а батько потребував сторонньої допомоги, так як мав вади зору, був сліпим. Тому вона проживала біля нього, хоча зареєстрована за іншою адресою. Так як батько потребував сторонньої допомоги, вона постійно піклувалася про нього, прогулювалися разом, купували продукти харчування та ліки. Крім того, батько захворів на COVID та вона здійснювала його лікування. Батько помер коли вона була біля нього та організацією його похованням займалася вона. Строк пропустила так як сама захворіла на COVID та після смерті батька повернулася проживати до квартири своєї матері, яка померла раніше та яка після смерті матері оформлена на неї, так як не могла перебувати в квартирі де проживав батько.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які мешкають в будинку в якому проживав спадкодавець підтвердили, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 та вона постійно доглядала та піклувалася про нього, так як він був сліпим. Також повідомили, що ОСОБА_1 проживала з батьком за адресою його реєстрації та організувала його поховання, коли той помер.

Проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 заявник також підтвердила актом про проживання від 30.08.2023, складеним за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , засвідченим головою ОСББ «Херсонське шосе, 32.

Встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем за однією адресою необхідне заявнику для оформлення спадщини.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Згідно пункту 5 частини першої статті 293 ЦПК України суд розглядає справи встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі статтею 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №691/548/18, від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц та від 10.01.2019 у справі № 484/747/17.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так як сукупністю досліджених судом доказів підтверджено факт спільного проживання заявника, яка є спадкоємцем першої черги за законом, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 , вимоги заяви підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 158, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати з розгляду справи покласти на заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_3 ;

заінтересована особа Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, місцезнаходження: м.Миколаїв, вул. Пушкінська, 14/6.

Повний текст судового рішення складено 16.04.2024.

Суддя І.В.Коваленко