Справа № 296/3387/24
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2024 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Маслак В.П., розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомир Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 12.04.2024р. звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження за № 49644736 від 11.05.2019р. на все майно ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову вказує, що на виконанні у відповідача перебував виконавчий лист Корольовського районного суду м. Житомира по справі № 296/3982/12ц за позовом ПП ПБФ "Житомир-Комфорт-Буд" до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Постановою державного виконавця від 11.05.2019р., в межах даного виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника. В подальшому, 19.01.2023р. була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження/ повернення виконавчого документа стягувачу. Однак позивачу було відмовлено у скасуванні арешту майна.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, дії державного виконавця, які полягають у здійсненні дій під час виконавчого провадження, мають самостійний спосіб оскарження, а саме шляхом звернення до суду зі скаргою.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 , викладені у позові про звільнення майна з-під арешту накладеного постановою про арешт майна не підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Постановою Верховного суду у справі № 577/4541/20 (провадження № 61-8240св21) від 19.01.2022р. зазначено, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, які мають розглядатись в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (Розділ VII ЦПК України), суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомир Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту.

Водночас, суд роз`яснює позивачу, що з вказаними вимогами вона має право звернутися до суду в порядку ст.447 ЦПК України, тобто зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.186,447 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомир Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. П. Маслак