Номер провадження: 22-ц/813/2145/24
Справа № 501/1153/23
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Назарової М.В., Коновалової В.А.

за участю секретаря

судового засідання Мокана В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного підприємства Морський торговельний порт "Чорноморськ",

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 червня 2023 року, ухваленого у складі судді Смирнова В.В., в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Морський торговельний порт Чорноморськ, третя особа Профспілка робітників Морського торговельного фонду Чорноморськ про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 з позовом (згодом уточнила) до Державного підприємства Морського торгового порту «Чорноморськ» про поновлення на роботі з оплатою під час вимушеного прогулу, у якому просить суд:

Поновити її на роботі в Державного підприємства Морського торгового порту «Чорноморськ» на посаді змінного техніка 1 категорії Служби морської безпеки Бюро оформлення перепусток. Допустити негайне поновлення з виплатою заробітної плати за один місяць.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на її користь зарплату за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач з посиланням на норми трудового законодавства зазначала, що вона працює в ДП «МТП «Чорноморськ» з 01.02.2022 та від 17.02.2023 було видано наказ № 52/0-12 про припинення трудового договору і її звільнення за ч. 1 ст. 40 КЗОТ України, який вона вважає незаконним та необґрунтованим, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Підставою для її звільнення з роботи став наказ № 84 від 24.06.2022, в якому про інформування профспілки не має, але вона є членом профспілки. У наказі відповідача № 84 від 24.06.2022 у мотивувальній частині вказано, що внаслідок воєнної агресії проти України Порт позбавлений можливості здійснювати виробничу діяльність з обробки експортних та імпортних вантажів, що потягло за собою збитковість Порту. Показники фінансової звітності та об`єктивна неможливість здійснювати виробничу діяльність виключаючи перспективи виходу Порту з фінансової кризи ставлять під загрозу життєздатність Порту в цілому. Але роботу Порта з 05.08.2022 було розблоковано. Порт почав виконувати вантажно - розвантажувальні роботи, надавати послуги буксирами та іншими плавзасобами портофлоту. Отримувати доходи і прибутки.

Таким чином, позивачка вважає, що її було незаконно звільнено, тому вона підлягає поновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», третя особа - Профспілка робітників морського торговельного порту «Чорноморськ» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ), на роботі в Державного підприємства Морського торгового порту «Чорноморськ» на посаді змінного техніка 1 категорії Служби морської безпеки Бюро оформлення перепусток. Допущено негайне поновлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) з виплатою заробітної плати за один місяць.

Стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) зарплату за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі.

Стягнуто з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь держави судовий збір в розмірі 2 147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.06.2023 та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що наказ видано у повній відповідності до норм чинного трудового законодавства України, вважав, що обставини, на які посилається позивач спростовуються письмовими доказами. Крім того, позивач не скористалася своїм правом щодо переведення, у зв`язку з чим її було звільнено. Із скороченням чисельності працівників.

У судовому засіданні позивачка апеляційну скаргу та представник третьої особи не визнали.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для звільнення позивача є незаконними та необґрунтованими, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ДП «МТП «Чорноморськ» з 20.04.1994 року та на посаді змінного техніка 1 категорії Служби морської безпеки Бюро оформлення перепусток переведена від 01.02.2022 року, та звільнено з 28.02.2023 року, згідно трудової книжки від 07.09.1978 року.

Відповідно наказу № 84 від 24.06.2022 року, ДП «МТП «Чорноморськ», наказано внести зміни в організації виробництва і праці та скорочення чисельності працівників.

Згідно довідки № 817 від 14.09.2022 року зазначено, що ОСОБА_1 з 20.04.1994 року працює в ДП «МТП «Чорноморськ» та від 01.05.2022 року наказом директора підприємства від 29.04.2022 № 70 припинено дію трудового договору на термін дії воєнного стану.

Відповідно до диплома серії НТ № 831944 від 25.06.1990 року ОСОБА_1 отримала освіту в Одеському електротехнікумі зв`язку та отримала кваліфікацію технік електрозв`язку.

Згідно диплому серії НОМЕР_2 від 02.07.1982 року ОСОБА_2 отримала технічну освіту повара п`ятого розряду.

Відповідно диплома, серії Г № 359077 від 16.07.1985 року ОСОБА_2 отримала середню освіту в технікумі за спеціальністю телеграфіст 2 класу.

Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА №946000 ОСОБА_1 , безстроково надано третю групу інвалідності.

Відповідно посвідчення № НОМЕР_3 ОСОБА_1 має присвоєне звання ветеран ІМТП наказом №102/К від 17.06.2014 року.

Позивач ОСОБА_1 - є членом сім`ї загиблого, посвідчення серії НОМЕР_4 від 13.03.2018 року ОСОБА_1 , має безстрокове посвідчення.

Відповідно наказу № 52/О-12 про припинення трудового договору ОСОБА_1 , від 28.02.2023 року за ч. 1 ст. 40 КЗпП України звільнено.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Згідно зі ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо.

КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Так, КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Доводи скаржника про відсутність роботи, збитковість та неможливість здійснювати виробничу діяльність на момент звільнення позивача, до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені належними доказами.

Не перевірено відповідачем можливість переважного права позивача на залишенні на роботі та продуктивність її праці, бо остання працює більше 20 років та є ветераном порту.

Крім того в матеріалах справи відсутні докази проведення консультацій із Профспілкою щодо надання згоди на звільнення позивача. Такі дії відповідача порушують процедуру звільнення, що передбачено ст. 44-4 КЗпП України.

Інші доводи відповідача не спростовують правильних висновків суду, крім того, наказом директора підприємства від 29.04.2022 № 70 з 01.05.2022 було призупинено дію трудового договору з ОСОБА_1 на термін дії воєнного стану.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, положення діючого національного законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт Чорноморськ залишити без задоволення

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 15 березня 2024 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова