ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2024 року суддя Фастівського міськрацйонного суду Київської області Ковалевська Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей,

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2020 р. народження, ОСОБА_4 , 2022 р. народження.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Згідно з п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частиною 3 ст.181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того, з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка немає процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка немає права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Зі змісту положень ч. 3 ст. 181, ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з заявою в порядку наказного провадження про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дитина та на утриманні якого вона знаходиться.

У заяві ОСОБА_1 вказує, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні.

Однак, зазначену обставину заявник не обґрунтовує та не підтверджує доказами (довідка про утримання дітей до заяви не долучена).

Частиною 4 статті 163ЦПК України передбачено, що якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

З аналізу вказаних норм вбачається, що заява про видачу судового наказу в електронній формі може бути подана лише до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, а в іншому випадку, заява подається до суду виключно у письмовій формі.

Крім того, статтею 169 ЦПК України визначено порядок надсилання боржникові копії судового наказу, зокрема ч. 2 ст. 169 ЦПК України передбачено, що одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Відомостями про те, що боржник ОСОБА_5 має зареєстровану офіційну електронну адресу, на яку можна було б надіслати процесуальні документи, та інші документи, пов`язані з розглядом заяви, суду не представлено, та як і доказів направлення йому стягувачкою копії заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів з додатками.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявнику необхідно відмовити у видачі судового наказу за відсутності доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оскільки право на звернення до суду з заявою в порядку наказного провадження про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дитина та на утриманні якого вона знаходиться. Вказана стягувачем обставина не підтверджена доказами, що позбавляє суд можливості перевірити її безспірність під час розгляду заяви про стягнення аліментів в наказному провадженні.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 166, 258-261, 352, 354 ЦПК України,

постановила:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох малолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу із зазначених підстав, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому 2 розділом ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М.Ковалевська