Справа № 504/2428/16-ц
Номер провадження 2/504/639/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2024смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Вінської Н.В.,

секретарях Антипової Л.В , Сухіна Н.В, Коцар (Білаш) А.М., Данько Т.В.,

за участю:

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Костинчук В.В.,

відповідача ОСОБА_2 ( втому числі як представник за дорученням відповідача ОСОБА_3 );

представника відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 адвоката Дубінкіна Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Доброслав Одеського району Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 третіх осіб, що не заявляюсь самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М., реєстраційна служба Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення та вселення, -

встановив:

Позивачка звернулась з позовом до відповідачів зазначаючи про те, що вона до 18 листопада 2014 року мешкала у будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, та який належав їй на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 13 червня 2005 року. Земельна ділянка на якій розташований будинок належала їй на підставі Державного акту на земельну ділянку серії ЯЛ № 013259 виданого відділом Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області 09 березня 2011 року. У 2014 році у неї виник намір обміняти свій дім з земельною ділянкою на рівноцінну квартиру у місті Южне Одеської області. З цією метою її дочка ОСОБА_5 1968 року народження розмістила у мережі Інтернет відповідну об`яву. Після публікації об`яви до неї почали звертатися відповідачі ОСОБА_2 , його син ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та пропонували ей обміняти її будинок на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Звертаючись із даною пропозицією, вони запевнили її, що ринкова ціна її нерухомості еквівалентна ринковій вартості їх квартири та що це є рівноцінний обмін. З даною пропозицією вони звертились до неї двічі, однак вона двічі відмовляла їм. Тоді до неї звернулась ОСОБА_6 - дружина ОСОБА_4 , яка працює ріелтером в агенції нерухомості «Квартирний вопрос» у місті Южне. Вона також запевняла її про те, що за ринковою вартістю її нерухомості еквівалентна ринковій вартості їхньої квартири, і що це є рівноцінним обміном. При цьому Мєртин Лідія занадто наполегливою, її манера розмови впливала на її психологічний стан. Всього сім`я Мертін зверталась до неї п`ять разів, і після п`ятого звернення вона погодилась на укладення цих правочинів. 18 листопада 2014 року у присутності приватного нотаріуса м. Южне Одеської області ОСОБА_7 між нею та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та відразу у того ж нотаріуса між нею та ОСОБА_4 були укладені договори купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки на якій розташований цей будинок. Підставою для укладення цих правочинів були звіти оцінювачів щодо зазначених об`єктів нерухомості. Договори на проведення оцінки зазначених об`єктів нерухомості вона не укладала. Вважала, що відповідачі мали певний умисел ввести її в оману, щоб спонукати її до укладення зазначених правочинів, що є неодмінною кваліфікацією недійсності правочину за ст. 230 ЦК України. Вважала, що правочини укладені нею під впливом обману з боку відповідачів із застосуванням до неї засобів психологічного впливу, що є підставою для визнання їх недійсними у порядку ст. 230 ЦК України. Користуючись її правовою необізнаністю, відповідачі вирішили укласти не один договір обміну, а замість нього зустрічні договори купівлі-продажу її будинку з земельною ділянкою під ним та квартиру відповідачів. Вказані два зустрічні договори купівлі-продажу будинку і земельної ділянки та квартири повинні були приховати дійсний намір відповідачів про укладення одного договору обміну житлових приміщень. Необхідність оформлення вказаних договорів відповідачі мотивували зменшенням суми витрат на оформлення та відповідної плати до бюджету, які вони обіцяли взяти на себе. Відповідачі навмисно приховали від неї той факт, що реальна вартість її будинку і земельної ділянки була значно вищою за ринковими цінами ніж вартість квартири, запропонованої відповідачами для обміну. Перед підписанням договору у приватного нотаріуса у неї виникли сумніви у чистоті намірів відповідачів і вона звернулась до нотаріуса з проханням надати роз`яснення щодо законності укладення вказаних договорів, однак нотаріус відмовила у надані їй роз`яснень та пояснила, шо вона повинна сама приймати рішення. Фактично відповідачі ввели її та нотаріуса в оману, оскільки вони надали їй та нотаріусу експертні висновки з оцінкою майна, яка не відповідала дійсності та ринковій вартості об`єктів. Так як сторони домовилися про обмін об`єктами фактичного розрахунку при здійсненні операції купівлі-продажу сторонами не проводились. Таким чином вона понесла збитки в сумі 2900.00 грн. (вартість земельної ділянки 164200.00 грн., вартість квартири 226800.00 грн.) і це при навмисному занижені відповідачами вартості її домоволодіння та земельної ділянки і при навмисному завищені вартості квартири відповідачів. Після передачі їй квартири було виявлено, що вказана квартира має суттєві недоліки, які продавець приховав від неї, а саме (відповідно до акту дослідження житлово-побутових умов від 26.04.2016 року складеного КП «ГЖКЦ»): 1) вікна і балконні двері деформовані та не закриваються; 2) плитка на фальш стелі частково відклеїлись та деформована по всій площі житлової кімнати; 3) лінолеум на підлозі має розриви та порізи по всій площині квартири; 4) часткова деформація шпаклювального шару стелі у ванній кімнаті. Що підтверджується фотографіями долученими до матеріалів справи. Просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Костинчук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. При ухваленні рішення просив суд врахувати, що на даний час АДРЕСА_3 , а у подальшому увійшов до складу Одеського району Одеської області.

Представник відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 адвокат Дубінкін Ю.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що відповідачі не заперечують щодо укладення договорів купівлі-продажу:

-квартири АДРЕСА_2 , який укладено між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як продавцями та ОСОБА_1 , як покупцем, та посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. за реєстром № 583;

-будинку АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_1 , як продавцем та ОСОБА_4 , як покупцем 18.11.2014 року та посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. за реєстром № 576;

-земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер :02:001:1107, який укладений між ОСОБА_1 як продавцем та ОСОБА_4 , як покупцем 18.11.2014 року та посвідчений та посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. за реєстром № 577.

Відповідно до змісту договору купівлі-продажу квартири продаж здійснено за ціною 226 800 грн. Своїми підписами на договорі продавці підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність будь-яких претензій фінансового характеру до покупця (п. 2 Договору), квартира оглянута покупцем особисто до підписання цього договору, істотних недоліків, які б перешкоджали її використанню за призначенням, на момент огляду квартири Покупцем не виявлено (п. 4 Договору), сторони підтвердили, що укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним і усвідомленим, та відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому (п. 7 Договору).

За змістом договору купівлі-продажу будинку продаж будинку вчинено за погодженою ціною між Продавцем та Покупцем у сумі 65 500 грн., яка сплачена до підписання цього договору. Своїм підписом у договорі продавець ( ОСОБА_1 ) засвідчила про отримання усієї суми продажу та на час підписання договору сторони не мали один до одного жодних претензій у тому числі щодо розрахунків (п. 6 Договору). На підписання договору сторони стверджували, що договір відповідає їх інтересам, вони не припустилися помилки при укладені цього договору, договір не є фіктивним та укладався з намірами дійсного створення для себе правових наслідків, які обумовлені у ньому, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки (п. 14 Договору).

Згідно змісту договору купівлі-продажу земельної ділянки договірна ціна земельної ділянки становила 164 200 грн., (п.2.1 Договору), яка сплачена Покупцем Продавцю до оформлення договору, своїми підписами в Договорі Сторони підтвердили факт сплати цього платежу за продану земельну ділянку (п. 2.3 договору). Сторони підтвердили, що укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору є зрозумілими і відповідають реальній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому (п. 3.4. договору).

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи 25.11.2014 року позивач знялася з реєстраційного обліку за адресою проживання АДРЕСА_1 та у той же день зареєструвала своє місце проживання за адресою АДРЕСА_4 .

23.07.2016 року через один рік та вісім місяців після укладення договорів позивач ОСОБА_1 звертається до суду з вказаним позовом до відповідачів.

Вважав, що обставини викладені у позовній заяві позивачем не відповідають способу захисту порушеного права обраного позивачем з огляду на наступне: позивачем безпідставно зазначено у позові обставина виявлення недоліків квартири АДРЕСА_2 , як на підставу для визнання недійсним договорів купівлі-продажу квартири, будинку та земельної ділянки, оскільки договір купівлі-продажу квартири укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як продавцями та ОСОБА_1 , як покупцем. Відповідач ОСОБА_4 не був стороною даного договору.

Спосіб захисту порушеного права у зв`язку із виявленими недоліками проданого товару, передбачений ч. 1-3 ст. 678 ЦК України. Відповідно до вказаної статті недоліки товару не є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Щодо введення відповідачами позивача в оману, які зазначені позивачем, а саме омана щодо справжньої ціни будинку та земельної ділянки та несплата сторонами за договорами купівлі продажу квартири, будинку та земельної ділянки. Вважав, що зазначені позивачем підстави омани є взаємовиключними, оскільки несплата грошових коштів за договором виключає обман з приводу ціни договору, як підставу визнання договору недійсним. Крім того, дана обставина виключається доказами наявними у матеріалах справи, а саме платіжними дорученнями № 1 від 18.11.2014 р. та № 2 від 18.11.2014 р. про перерахування ОСОБА_1 через Одеське РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит» на рахунок ОСОБА_8 та ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 113 400 грн. кожному. Та платіжним дорученням № 2 від 18.11.2014 року про перерахування ОСОБА_4 через Одеське РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит» на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 164 200 грн.

Вважав, що у разі задоволення позову судом та визнання недійсними договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки суд має застосувати двосторонню реституцію і стягнути з позивачки ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 вартість зазначених об`єктів нерухомості, що категорично заперечується позивачкою.

Вважав недоведеним умисел в діях відповідача ОСОБА_4 (що є істотною умовою при доведенні омани позивачем) оскільки продаж будинку та земельної ділянки за вказану у договорі ціну здійснено на підставі звіту з визначення ринкової вартості житлового будинку № 2014 (п. 5 Договору) та на підставі звіту про ексипертну грошову оцінку земельної ділянки № 260315_21102014_102114-5-1 (п. 2.2.договору) замовником яких є позивач ОСОБА_1 .

Просив суд відмовити у задоволенні прозову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в тому числі, як представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у його задоволенні, так як обставини викладені у позові не відповідають дійсності та є надуманими. Дійсно між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . За умовами договору ОСОБА_1 придбала у них квартиру за визначену ціну. Дана угода була посвідчена приватним нотаріусом. Перед купівлею квартири позивачка ОСОБА_1 разом із своєю донькою ОСОБА_5 квартиру, вона їм сподобалась, вони визначилися з ціною продажу відповідно до звіту і здійснили купівлю-продаж. Питання обміну квартири на будинок із земельною ділянкою не обумовлювалось, оскільки даний обмін був би нерівноцінним, крім того квартиру, як власники продали він та ОСОБА_3 , а будинок, що належав ОСОБА_1 купив ОСОБА_4 що не співпадає за суб`єктним складом учасників. Питання введення в оману позивачки є абсурдним, оскільки ні хто на неї не випливав та не тиснув психологічно. Звіт був виготовлений за її замовленням і у разі, якщо її не влаштовувала ціна чи стан квартири, вона могла би відмовитись від підписання договору, однак вона цього не зробила. Під час підписання договору з нею була присутня її донька, яка контролювала процес укладення договору, перерахування коштів тощо. Крім того, питаннями укладення угоди між ними займалися ріелтери агентства нерухомості «Квартирний вопрос». Між тим, ОСОБА_9 ніколи не працювала у даному агентстві, так що посилання позивачки, що вона якимось чином була зацікавленою та могла впливати на оцінку майна визначених у звітах є особистою думкою позивачки, яка ґрунтується на її особистих незрозумілих припущеннях та фантазіях. Вважав, що квартира, яку в тому числі він продав позивачці на час вчинення угоди була у належному стані і той стан задовольняв позивачку. Заперечував проти прийняття до уваги акту дослідження житлово-побутових умов від 26.04.2016 року складеного КП «ГЖКЦ», так як з часу купівлі-продажу квартири до часу складення акту сплинуло майже два роки. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. в призначені судові засідання не з`явилась, будучи повідомленою своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог реєстраційна служба Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області в призначені судові засідання не з`явилась у зв`язку з ліквідацією. Представником позивача клопотання про заміну сторони правонаступником не заявлялось.

Рух справи:

28.07.2016 року на адресу суду надійшов позов із заявою про забезпечення позову від 23 липня 2016 року .

28.07.2016 року протоколом авторозподілу справ між суддями головуючою суддею визначено суддю Рідник І.Ю.

02.08.2016 року ухвалою судді відкрито провадження справу, розгляд справи призначено на 14.30 17.11.2016 року.

02.08.2016 року задоволено заяву про забезпеченні позову та накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,15 га кадастровий номер :02:001:1107 за адресою АДРЕСА_1 .

22.02.2017 р. ухвалою суду витребувано: 1. У приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. копії матеріалів нотаріальних справ щодо укладення спірних договорів купівлі продажу будинку, земельної ділянки та квартири; 2. У Лиманського РБТІ копію інвентарної справи домоволодіння в АДРЕСА_1 ; 3. У КП «Южненське МБТІ» копію інвентарної справи на квартиру АДРЕСА_2 .

11.05.2017 р. ухвалою суду призначено судово-оціночну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизию.

22.01.2018 року розпорядженням керівника апарату суду, у зв`язку з відрахуванням із штату суду судді ОСОБА_10 у зв`язку з відставкою, здійснено повторний авторозподіл справи. Згідно протоколу авторозподілу від 22.01.2018 року справи між суддями визначено суддю Вінську Н.В.

23.01.2018 року постановлено ухвалу при прийняття до свого провадження та призначено судове засідання на 12.00 10 липня 2018 року.

29.11.2018 року за клопотанням позивачки постановлено ухвалу про призначення оціночно -будівельної експертизи, провадження по справі зупинено до отримання висновку експерта.

12.11.2019 року провадження у справі відновлено у зв`язку отриманням висновку експерта.

14.09.2021 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, скасовані заходи забезпечення позову.

16.02.2023 року постановою Одеського апеляційного суду ухвалу від 14.09.2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розглянувши поданий позов, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Судовим розглядом встановлено.

18 листопада 2014 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (продавці) та ОСОБА_1 (покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири під номером АДРЕСА_2 посвідчений ОСОБА_7 приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу в Одеській області, зареєстрованого в реєстрі № 573 (Далі Договір 1) (т. 1 а.с.11-12).

Відповідно до п. 1 Договору 1 «продавці передали, а покупець прийняла у власність зазначену квартиру за зазначеною адресою за ціну та на умовах, встановлених даним договором».

Згідно п. 2 Договору 1 «продаж зазначеної квартири вчинюється за ціною 226800 грн., які сплачені Покупцем до оформлення цього договору шляхом зарахування грошових коштів на рахунки Продавців. Своїми підписами на цьому договорі Продавці підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність будь-яких претензій фінансового характеру до покупця».

За п. 3 договору «ринкова вартість квартири, яка відчужується, згідно Звіту по визначенню ринкової вартості однокімнатної квартири (ідентифікатор за базою ФДМУ 259740 _17 102014 _3 виготовлено суб`єктом оціночної діяльності Комунальним підприємством «Южненське бюро технічної інвентаризації» Одеської області оцінювачем ОСОБА_11 17 жовтня 2014 року та складає 226800 грн».

Згідно п. 4 Договору 1 «квартира оглянута Покупцем особисто до підписання цього договору. Істотних недоліків, які перешкоджали б її використанню за призначенням на момент огляду квартири Покупцем» не виявлено».

18 листопада 2014 року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі продажу будинку АДРЕСА_1 , посвідчений ОСОБА_7 приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу в Одеській області, зареєстрованого в реєстрі № 576 (далі Договір 2) (т. 1 а.с. 13-14).

За умовами п. 1 Договору 2 ОСОБА_1 передає, а покупець ОСОБА_4 приймає у власність нерухоме майно та сплачує за нього ціну відповідно з умовами цього договору.

Згідно п. 5 та 6 Договору 2 «Відповідно до Звіту (ідентифікатор за базою ФДМУ 259740 _17 102014 _3 виготовлено суб`єктом оціночної діяльності Комунальним підприємством «Южненське бюро технічної інвентаризації» Одеської області оцінювачем ОСОБА_11 17 жовтня 2014 року вартість будинку складає 65500.00 грн. Продаж вчинено за погоджену Продавцем та Покупцем суму 65 500.00, яку за свідченням сторін Покупець сплатив Продавцю повністю до підписання цього договору. Така вартість будинку визначається сторонами за взаємним погодженням, за відсутністю примусу будь-якої із сторін, так і з боку третіх осіб, а також збігу будь-яких важких обставин. Своїм підписом в цьому договорі продавець свідчить про отримання суми продажу. На час підписання цього договору сторони не мають один до одного претензій щодо проведення розрахунків».

18 листопада 2014 року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі продажу земельної ділянки, посвідчений Дараган І.М. приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу в Одеській області, зареєстрованого в реєстрі № 577 (далі Договір 3) за ціну та на умовах встановлених у цьому договорі (т. 1 а.с.15-16).

Пунктом 1.2. Договору 3 визначено, що «об`єктом цього договору є земельна ділянка площею 0,1500 гектарів розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер :02:001:1107 цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Згідно пунктів 2.1., 2.2, 2.3 Договору 3 «Договірна ціна земельної ділянки визначається з урахуванням експертної грошової оцінки земельної ділянки та становить 164200.00 грн.; Відповідно до Звіту (ідентифікатор за базою ФДМУ 260315 _21102014-5-1 виготовлено оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАС» /ЛТД/ ОСОБА_12 на дату оцінки 21 жовтня 2014 року вартість земельної ділянки становить 164200.00 грн.; договірна ціна земельної ділянки, визначена у п. 2.1. цього Договору, сплачена Покупцем Продавцю до оформлення цього договору. Своїми підписами на цьому Договорі Сторони підтверджують факт сплати цього платежу за продану земельну ділянку».

Відповідно до копії платіжного доручення № 2 від 18.11.2014 року ОСОБА_1 через філію «Одеське РУ`АТ «Банк «Фінанси та Кредит» перерахувала на рахунок ОСОБА_3 суму 113400.00 грн. з призначенням платежу «перерахування коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця» (т.3 а.с. 179).

ОСОБА_13 відповідно до копії платіжного доручення № 2 від 18.11.2014 року через філію «Одеське РУ`АТ «Банк «Фінанси та Кредит» перерахував на рахунок ОСОБА_1 164200.00 грн. з призначенням платежу «перерахування коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця» (т.3 а.с. 183).

Згідно копії платіжного доручення № 1 від 18.11.2014 року ОСОБА_1 через філію «Одеське РУ`АТ «Банк «Фінанси та Кредит» перерахувала на рахунок ОСОБА_2 суму 113400.00 грн. з призначенням платежу «перерахування коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця» (т.3 а.с. 184).

Таким чином посилання позивачки на те, що вона не отримувала кошти за продаж будинку та земельної ділянки та не перераховувала кошти за купівлю квартири не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Зокрема договорами купівлі-продажу, які були посвідчені, відповідно до вимог закону нотаріально, та копіями платіжних доручень.

Посилання позивачки на те, що вона особисто не замовляла експертні оцінки суд сприймає критично, оскільки із пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що документальний, фінансовий та правовий супровід в інтересах позивачки здійснювала агенція нерухомості, що пояснює відсутність її особистої участі у здійснені окремих операцій необхідних для здійснення купівлі-продажу об`єктів нерухомості.

При ухваленні рішення суд приймає до уваги пояснення позивачки в частині того, що перед оформленням угоди вона зверталась за консультацією до нотаріуса, однак нотаріус відмовив їй у консультації, пояснивши, що вона має самостійно прийняти рішення.

Суд приймає до уваги вагання позивачки, щодо правильності свого рішення на здійснення купівлі продажу, однак вважає, що при наявності у неї сумнівів вона мала право відмовитись від даного рішення до підписання договорів у нотаріуса, однак вона не скористалась своїм правом на відмову, у зв`язку з чим продаж та купівля будинку та квартири здійснена за особистим бажанням без будь-якого примусу, що відповідає матеріалам справи.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні заходи не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 44 Закону України «Про нотаріат» під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь.

Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом громадянина України або іншими документами, передбаченими статтею 43 цього Закону (крім посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними.

У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов`язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою.

Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.

Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін.

Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення.

Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

При ухваленні рішення суд не приймає до уваги акт обстеження житлово-побутових умов від 26.04.2016 року, як на підставу недійсності договору купівлі-продажу квартири, оскільки даний акт складений після одного року та восьми місяців після укладення договору купівлі-продажу квартири та фактичного проживання позивачки у даній квартирі. На час купівлі-продажу даної квартири, відповідно до п.4 Договору 1 «квартира оглянута Покупцем особисто до підписання цього договору. Істотних недоліків, які перешкоджали б її використанню за призначенням на момент огляду квартири Покупцем» не виявлено» (т. 1 а.с.4 на звороті).

Крім того, виявлені недоліки у акті обстеження від 26.04.2016 року, на переконання суду суду, не є істотними та усуваються шляхом здійснення косметичного ремонту.

При ухваленні рішення суд не приймає до уваги висновок експерта від 11.10.2019 року №19-122-1124 виконаний за ухвалою суду від 29 листопада 2018 року виконаний ОНДІСЕ МЮ України (т. 2 а.с. 119-144), оскільки дане експертне дослідження здійснено після укладення договору купівлі-продажу, а не перед укладенням договору, у зв`язку з чим суд вважає, що його прийняття до уваги порушить базові принципи свободи, змісту та обов`язковості договору, визначених діючим законодавством.

Крім того, на час розгляду справи та ухвалення рішення сторони вселилися до нових помешкань та здійснили реєстрацію свого проживання у демографічному реєстрі фізичних осіб, а від так договори вважаються виконаними, у зв`язку з чим зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч. 3 ст. 632 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Поняття свободи договору визначено ст. 627 ЦК України за частиною 1 якої визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що змістом договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами за умовами ч. 1 ст. 629 ЦК України.

Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

При ухваленні рішення суд відхиляє посилання позивачки на введення її в оману з боку відповідачів, оскільки суду не надано жодного належного та допустимого доказу умисного введення в оману, щодо обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1-2 ст 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, при цьому одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частина 3 ст. 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у ст.ст. 229-233 ЦК України.

Правовідносини, пов`язані із вказаними підставами визнання договору недійсним, врегульовані ч. 1 ст. 229 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Таким чином, підставою для визнання недійсним правочину, який укладається під впливом помилки, є саме помилка в природі правочину, а не помилка в розрахунку одержання користі від правочину.

Крім цього, сторона, яка посилається на ст. 229 ЦК України, як на підставу для визнання договору недійсним, повинна довести, що фактично укладено інший правочин і досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, і що вона помилково вважала один правочин за інший, тобто допустила істотну помилку - помилку в природі правочину.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 204, 215, 234, 626, 627, 628, 629, 655 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 третіх осіб, що не заявляюсь самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М., реєстраційна служба Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення та вселення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : Вінська Н. В.