Номер провадження: 22-з/813/79/24
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
20.03.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Громіка Р.Д.,
суддів - Дришлюка А.І., Сегеди С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», ТОВ «Українська Фінансова операція», ТОВ «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Національний Банк України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець Качурка В.В., про визнання договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ", ТОВ "УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний нотаріус Качурка В.В., про визнання договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року скасовано. Постановлено у справі нове судове рішення. Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Українська Фінансова операція», ТОВ «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Національний Банк України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець Качурка В.В., про визнання договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9333 від 08 листопада 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 10 334 гривень. В іншій частині позовну заяву залишено без задоволення. Це рішення є підставою для виключення інформації стосовно договору позики №3317825 від 10.12.2020, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , з Українського бюро кредитних історій у кредитній історії ОСОБА_1 щодо зазначеного договору, суми відкритих лімітів, загальної поточної, простроченої заборгованості. Стягнуто з ТОВ «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 гривень та за подання апеляційної скарги 1362 гривні.

15 січня 2024 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останнє просить ухвали додаткове рішення про стягнення з ТОВ «Українські фінансові операції» на її користь судового збору 992,40 грн та 454 грн, та частину оплати витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Дана заява мотивована тим, що при розгляді справи с суді першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір: за подання позовної заяви - 908,00 грн; за другу позовну вимогу на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху - 992,40 грн; забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження - 454,00 грн. Крім того, після того як відповідач виніс виконавчий напис та приватний виконавець арештував рахунки позивача вона змушена була звернутися за правовою допомогою з питання звернення до суду та оформлення всіх процесуальних документів (позовної заяви, заяви про зупинення провадження, пояснень та іншого).

Про судове засідання, призначене на 20 березня 2024 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя Дришлюк А.І. перебував у відрядженні з 01 квітня по 07 квітня 2024 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 квітня 2024 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково та ухвалити додаткову постанову.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Щодо стягнення на користь позивача судового збору у розмірі 992,40 грн сплаченого на виконання вимог ухвали Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2021 року, колегія суддів зазначає, що постановою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача всіє суми сплаченого судового збору, та в цій частині в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити, враховуючи, що постановою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року стягнено з ТОВ «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 гривень.

Щодо стягнення на користь позивача суми сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2021 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

При зверненні до суду з вищевказаною заявою, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн, що підтверджується відповідною квитанцією №ПН1875 від 02 грудня 2021 року (т.1 а.с.29).

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже, витрати пов`язані із забезпеченням доказів, як процесуальна дія, необхідниа для розгляду справи та відновлення порушених прав та законних інтересів сторони у справі, відносяться до судових витрат, які підлягають поділу за наслідками розгляду справи.

Враховуючи часткове задоволення позовної заяви, колегія суддів вважає, що стягненню з ТОВ «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень.

Щодо стягнення на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені при розгляді справи в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем у суді першої інстанції надано наступні документи:

- угоду про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року, укладену між адвокатом Заховавко В.В. та ОСОБА_1 , про те, що клієнт доручає та зобов`язується відшкодувати адвокату витрати по справі відповідно до умов цієї угоди, а адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги клієнту, яка полягає, зокрема, у наданні правової допомоги за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Інвеструм» ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання недійсним договору позики №567277 від 31 грудня 2020 року, договору позики №005016386 (639348) від 01 лютого 2021 року, договору факторингу №005016386 від 01 лютого 2021 року та визнання виконавчого напису №244681 від 28 червня 2021 року, такими що не підлягають виконання;

- акт №01 про витрати на справі та надання правової допомоги від 30 грудня 2021 року;

- детальний опис робіт про надану правову допомогу від 30 грудня 2021 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами оцінки доказів, встановлених ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме підлягає зменшенню та стягненню у розмірі 2500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», ТОВ «Українська Фінансова операція», ТОВ «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Національний Банк України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець Качурка В.В., про визнання договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні, 00 копійок) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу понесені при розгляді справи в суді першої інстанції, у розмірі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот гривень, 00 копійок) грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

А.І. Дришлюк