Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

за участю

секретаря судового засідання Хорольській І.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник Вікторія Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник Вікторія Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач в позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка проживала за адресою АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 була власником земельної ділянки площею 1,000 та, що розташована на території Поливанівської сільської ради Новомосковського (колишня назва - Магдалинівського) району Дніпропетровської області, цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства», кадастровий номер :01:002:0513, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 142958, виданим 13.04.2009 року Магдалинівською районною державною адміністрацією.

Вищенаведена земельна ділянка постійно перебувала у користуванні Селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_4 », відповідно орендодавець ОСОБА_3 отримувала певний прибуток від передачі земельної ділянки в оренду господарства та у зв`язку з тривалим терміном дії договору оренди земельної ділянки отримала орендну плату за майбутні періоди.

На час виникнення договірних правовідносин головою фермерського господарства являвся ОСОБА_5 (батько позивача), який перебував у тісних та дружніх стосунках з ОСОБА_3 .

Добровільно, виражаючи свою волю, 26 липня 2018 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого зазначила, що на випадок її смерті розпоряджається належну їй земельну ділянку (для ведення особистого селянського господарства), що розташована на території Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (кадастровий номер - -01-002-0513) заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник В.В., номер в реєстрі 1626, серія та номер нотаріального бланку заповіту ННІ 608325.

Після складання та посвідчення заповіту, він залишився у розпорядженні ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. На момент свої смерті ОСОБА_3 не встигла повідомити позивача чи членів його родини, що склала заповіт на користь ОСОБА_2 та відповідно нотаріально посвідчений заповіт також нікому не передала, що було пов`язано з раптовою смертю ОСОБА_6 , яка відбулася в короткий проміжок часу з моменту складання заповіту (два тижні).

В серпні 2023 року позивач випадково зустрів ОСОБА_7 , яка повідомила йому, що після смерті ОСОБА_3 , після прибирання її особистої кімнати, серед речей та документів знайшла заповіт на ім`я ОСОБА_2 , що стосувався земельної ділянки, яка перебувала у власності померлої та відповідно знаходиться в оренді СФГ « ОСОБА_5 »

Так як ОСОБА_7 не підтримувала стосунків з позивачем, проживає з ним в різних населених пунктах, їх інтереси не співпадають та не перетинаються, спільні знайомі відсутні, вона не повідомляла на його адресу про знайдені документи. Крім того ОСОБА_7 пояснила, що не надала заповіту значення, так як вважала, що земельна ділянка і так передана у користування СФГ « ОСОБА_5 »

Після розмови з ОСОБА_7 , позивач в серпні 2023 року особисто прибув до її будинку, де вона передала нотаріально посвідчений заповіт, що був складений ОСОБА_3 на його користь, та викладений на окремому аркуші паперу.

Саме починаючи з серпня 2023 року, при огляді документів, що належали померлій ОСОБА_3 , позивачеві стало відомо про наявність на його ім`я заповіту стосовно земельної ділянки площею 1,000 га.

Дізнавшись інформацію, про складання на його користь ОСОБА_3 заповіту, позивач виявив бажання прийняти спадщину та у листопаді 2023 року звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округа Дніпропетровської області Солодовник В.В., якою було заведено спадкову справу № 67/2023.

Ознайомившись із змістом заяви про прийняття спадщини та підтвердивши факт чинності заповіту ОСОБА_3 , нотаріусом Солодовник В.В. 28.11.2023 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку) стала лише одна причина - оскільки пропущений строк для прийняття спадщини.

Виходячи з наведених обставин, позивач звертається до суду та прохає визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини терміном три місяці.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без їхньої участі.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до заповіту від 26 липня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Магдалинівського РНО Солодовник В.В., який зареєстрований в реєстрі за № 1626, ОСОБА_3 вказала позивача як спадкоємця земельної ділянки земельної ділянки площею 1,000 та, що розташована на території Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства» (а. с. 12).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданий Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 14.08.2018 року (а. с. 9).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Позивач, 28 листопада 2023 року звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського РНО Солодовник В.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а. с. 42).

Постановою нотаріуса від 28 листопада 2023 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини (а. с. 60).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_7 , яка зазначила, що померла ОСОБА_3 є її свекрухою, та нею було влітку 2023 року знайдено заповіт на ім`я позивача, який в подальшому йому переданий.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5).

Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Із матеріалів спадкової справи вбачається, що її відкрито 28.11.2023 року на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із чим у нотаріуса була відсутня можливість повідомити про відкриття спадщини, наявність на його ім`я заповіту та, відповідно, наявності у нього спадкових прав.

Виходячи з обставин справи, суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме, вказані причини були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Позивач не знав про наявність заповіту, складеного на його користь, тому вказані обставини є поважними причинами пропуску строку подачі заяви. Вказані правові позиції також висловлені в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17 та від 21 вересня 2020 року справі № 130/2517/18.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , визначити додатковий строк три місяці після вступу рішення в законну силу, для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук