ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастів Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2023 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, ТзОВ «УМ ФАКТОРИНГ» в особі директора товариства ОСОБА_4 звернулися до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 17.01.2022 році між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №286590 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу кредитні кошти шляхом переказу на його банківську карту з призначенням платежу поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним.

26.07.2023 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УМ Факторінг» був укладений Договір факторингу, відповідно до умов якого ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало, а ТОВ «УМ Факторінг» прийняло право вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників.

ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним Договором виконало в повному обсязі, а саме відповідно до умов договору здійснювалось поповнення банківської карти відповідача. Відповідно відповідачу було перераховано 14300,00 грн. Відповідач кредит за Договором у повному обсязі не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в розмірі 116745,00 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

11.01.2024 року від представника позивача надійшла заява через електронний суд про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.

12.11.2024 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області встановлено провести судові засідання в режимі відео конференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи «Easy Con.

08.02.2024 року від відповідача надійшов Відзив на позовну заяву де зазначено, що заявлені позовні вимоги відповідач не визнає. Згідно наданих відомостей позивачем завищена відсоткова ставка в розмірі 1,99% за кредитним договором застосовується у разі прострочення боржника, як відповідальність за несвоєчасне погашення боргу. Не надано виписки, про відступлення права грошової вимоги відповідача не повідомлено. Нарахований борг перед первинним кредитором завищений. Вважає заявлені вимоги безпідставними та просить у їх задоволені відмовити.

12.02.2024 року через електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив де зазначено, що оскільки в договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2826590 від 17.01.2022 року в пункті 1.4 чітко прописана стандартна процентна ставка у розмірі 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.1.3 цього договору 360 днів. У пункті 1.4.1. кредитного договору погоджено умови застосування зниженої процентної ставки 0,6 %, якщо клієнт до 16.02.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу вказаного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку. Звертає увагу що жодних штрафів, пені чи інших платежів за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором відповідачу не нараховувалося. Просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

14.02.2024 року за клопотанням позивача ухвалою суду було витребувано інформацію у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» по рахунковому рахунку платіжної картки відповідача.

19.03.2024 року на запит суду надійшла відповідь з ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» по транзакції по банківській картці.

02.04.2024 року надійшов Лист № БТ/2202 від 22.03.2024 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з інформацією по рахунку за платіжною картою.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові та відповіді на відзив, а також додаткових поясненнях наданих до суду. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та зазначив, що позивач незаконно збільшив процентну ставку, яку не мав права збільшувати, що призвело до порушення прав відповідача. Просив у задоволені позову відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

При розгляді справи, судом встановлено, що 17.01.2022 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_3 укладено Договір № 2826590 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (Т 117 17.01.2022).

Відповідно до умов вказаного Договору ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язались надати відповідачу грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_3 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Загальний розмір кредиту склав 14300,00 грн, строк кредиту 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах визначених п.4.2 (п.1.3 Договору). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Згідно п. 1.4 Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п. 1.3 Договору.

Згідно п 1.4.1. Знижена процентна ставка становить 0,6 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Клієнт до 16.02.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Згідно ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7,12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Тож, уклавши Договір кредиту № 2826590 від 17.01.2022 року його сторони досягли усіх істотних умов щодо взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі.

26.07.2023 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (надалі Клієнт) та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» (надалі Фактор) укладено договір факторингу № 2826590, відповідно до вимог якого ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає за плату, а ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» приймає належні ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і боржниками.

Згідно п. 2.1. Договору факторингу, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п.4.1 Договору Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора після підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідності Додатку та виконання Фактором умов п.3.1.2, 3.1.3 цього Договору.

Як зазначено в п.5.1.6 Договору Клієнт протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту переходу Прав вимоги за Кредитним договором повідомляє Боржників про такий факт та про передачу персональних даних Боржника, а також інформацію про Фактора шляхом повідомлення про заміну кредитора в особистому кабінеті Боржника, або/та відправлення текстового повідомлення на е-маіл, зазначений в анкеті Боржника.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 26.07.2023 року до Договору факторингу № 27072023 від 26.07.2023 року, ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було відступлено, а ТОВ «УМ Факторінг» прийнято право вимоги до боржника ОСОБА_3 за договором кредиту № 282690 від 17.01.2022 року на загальну суму заборгованості 137203,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Таким чином, до ТОВ «УМ Факторінг» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за Договором кредиту № 2826590 від 17.01.2022 року.

Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договору і за ним рахується заборгованість у розмірі 116745,2 грн, що складається з: заборгованість за основною сумою боргу 14300,00 грн, заборгованість за відсотками 102445,2 грн, що підтверджується розрахунком наданим позивачем.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов Договору кредиту знайшов своє підтвердження при розгляді справи, а тому позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою ст. 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Також, при подачі позову позивачем в позовній заяві ставилася вимога про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, які були надані адвокатом Судейкіною І.В. позивачу.

Так, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За умовами ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2023 року між адвокатом Судейкіною Іриною Володимирівною та позивачем ТОВ «УМ Факторінг» був укладений договір № 18/09/Юр про надання правової допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача надано суду акт від 25 вересня 2023 року прийняття-передачі наданих послуг № 55 до договору № 18/09/Юр про надання правової допомоги від 18.09.2023 року, в якому зазначений перелік виконаних адвокатом робіт та їх ціна. Розмір витрат на оплату послуг адвоката за об`єм робіт становить 4000,00 грн, що складається з: складання позовної заяви, які позивачем оплачено, згідно платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) від 28.09.2023 року.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Надані представником позивача документи відповідно до положень ст. 12,81 ЦПК України є належними доказами надання ТОВ «УМ Факторінг» професійної правничої допомоги адвоката Судейкіної І.В. у даній справі.

Враховуючи наведені вище положення закону, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, а також той факт, що представник позивача у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, і їх розмір не перебільшує суму, визначену умовами договору про надання правової допомоги, що вказує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Керуючись ст. 4,11,12,13,76-81,89,141,263,265,268 ЦПК України, на підставі ст.526,610,611,1049,1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» код , юридична адреса: м. Київ, вул. Ризька, буд.73-Г, офіс 7/1 заборгованість за Кредитним договором № 2826590від 17.01.2022 року в розмірі 116745,2 грн, що складається з: заборгованість за основною сумою боргу 14300,00 грн, заборгованість за відсотками 102445,2 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 15.04.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей