ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3447/24 Справа № 211/4508/23 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Агєєва О.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року, ухваленого суддею Сарат Н.О. у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 17 січня 2024 року,

УСТАНОВИВ

21 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, вказавши, що вони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття, однак продовжує навчання у Криворізькому державному педагогічному університеті, термін навчання до 30.06.2026 року. Донька проживає з матір`ю, але потребує допомоги батька, який в добровільному порядку не виділяє належних коштів на її утримання на період навчання, тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року позов ОСОБА_1 , представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на користь матері дитини ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період її навчання у Криворізькому державному педагогічному університеті, тобто до 30 червня 2026 року включно, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 21 липня 2023 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1073 ( одну тисячу сімдесят три) гривні 60 коп.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив рішення в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по справі.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції встановив обставини про наявність у Відповідача особливих обставин, але не вірно визначив розмір 1/6 частки, а не 1/12 частки з усіх доходів, що порушує принцип розумності та справедливості по відношенню до відповідача, адже Відповідач, як і Третя особа, теж є студентом денної форми навчання та ще й має не тільки доньку але й непрацездатних батьків похилого віку, у яких відповідач є єдиною дитиною.

Також Відповідач зазначає, що суд не врахував доводів щодо низького рівня заробітної плати.

Відповідач, наводячи власний розрахунок розмірі 1/6 ч. аліментів з його заробітної плати, який становить 456,17 грн., вказує на те, що розмір доходу Відповідача після утримання аліментів, який складає 2280,83 грн. є меншим ніж мінімальний прожитковий мінімум на працездатну особу у 2023 році, який становить 2684 грн. Окрім того наводить розрахунок коштів, які залишаються у Відповідача на життя після утримання аліментів та витрат на навчання, які складають 1380,83 грн. та є меншими ніж мінімальний прожитковий мінімум на працездатну особу у 2023 році, який становить 2684 грн.

Скаржник вказує, що наведені в апеляційній скарзі розрахунки доводять, що у Відповідача немає можливості взагалі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у зв`язку з її навчанням, тому позовні вимоги є незаконними та не підлягають задоволенню. Вважає, що суд першої інстанції не захистив конституційні права Відповідача на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, право на освіту та порушив принцип рівності сторін, фактично надавши перевагу Позивачу та Третій особі.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідача ОСОБА_2 , представники Позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно копії свідоцтва виданого 14.07.2005 року Виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , досягла повноліття, однак продовжує навчання у Криворізькому державному педагогічному університеті, термін навчання до 30.06.2026 року. (а.с. 104).

Дитина проживає з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 12, 13), та перебуває на її утриманні. Позивач ОСОБА_1 працює торгівельним представником у ТОВ "ЄВРОМІКС". ( а.с. 29, 30).

Відповідач ОСОБА_2 працює головою Первинної профспілкової організації ВПЗУ КЛД (51). З 01.08.2023 року розмір його заробітної плати становить 50 % посадового окладу у зв`язку з запровадженням режиму неповного робочого часу наказ № 4 від 28.07.2023 року 3400 грн. Відповідач навчається на 1 курсі Криворізького професійного транспортно-металургійного ліцею, відповідно до наказу № 1-З-УФЮ від 16.03.2023 року, термін навчання до 26.06.2024 року. Має непрацездатних батьків похилого віку, яким надає допомогу, як єдиний син.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги Позивача, взяв до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин та дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

При цьому, суд врахував, що батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку доньці, так як остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, та виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи, що відповідач є студентом, має непрацездатних батьків похилого віку, низький рівень заробітної плати, стягнув в Відповідача на користь Позивача аліменти в розмірі 1/6 частки, до закінчення дитиною навчання 30.06.2026 року, починаючи з 21.07.2023 року.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, як і погоджується з визначеним судом розміром аліментів, з огляду на таке.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі №622/373/16-ц, в постановах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15, від 20 травня 2020 року у справі №635/1139/17 (провадження №61-350св17).

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно вимог ч.1 ст.141 та ст.142 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач має можливість надавати повнолітній донці допомогу у розмірі, визначеному судом, при цьому суд врахував той факт, що батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, що відповідач ОСОБА_2 є здоровою працездатною особою і законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку доньці, так як остання продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги батька, та виходячи з принципів розумності, і справедливості, враховуючи, що відповідач є студентом, має непрацездатних батьків похилого віку, низький рівень заробітної плати, визначив до стягнення з Відповідача на користь Позивача аліменти в розмірі 1/6 частки, до закінчення дитиною навчання 30.06.2026 року, починаючи з 21.07.2023 року.

З урахуванням наведених вище, встановлених судом фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної повнолітньої доньки ОСОБА_3 яка продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість взагалі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому висновки суду першої інстанції щодо його обов`язку, встановленого Законом сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання та визначеного судом розміру аліментів, колегія суддів вважає правильними і повністю з ними погоджується, тоді як доводи відповідача зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди скаржника з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення залишено без змін перерозподіл судових витрат не здійснюється, а тому понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за відповідачем.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: