Номер провадження 2/754/2695/24
Справа №754/3577/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі судді Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання Сарнавського М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку тим, що мають різні характери та погляди на життя, різні погляди на розв`язання сімейних та побутових проблем; шлюбно-сімейні відносини припинені; спільне господарство не ведеться, відсутні спільні сімейні витрати, відсутнє повсякденне сімейне життя; подальше спільне проживання з відповідачем неможливе; примирення недоцільне, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Зазначає, що з моменту укладення шлюбу вони з позивачем проживали та вели спільне господарство разом, з 2007 року вони проживали в будинку позивача. Останні 5 років він періодично виганяв її з будинку і ворна жила у дочки. Останній раз вигнав її з будинку 22.01.2024 року з одними ліками в руках, з того часу вона проживає у доньки. Тому підставою для розірвання шлюбу є не те, що вона не може зрозуміти позивача, а те, що він вигнав її з будинку в якому вони спільно проживали.

Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.09.1981 року відділом РАЦС Мінського району м. Києва, а/з № 1067.

Сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя у подружжя не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння між ними. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та мають окремий сімейний бюджет.

Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Керуючись ст. 12, 76-81, 263, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11.09.1981 року відділом РАЦС Мінського району м. Києва, а/з № НОМЕР_1 , - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Панченко