Справа 729/298/23
2/729/6/24 р.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 квітня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , яка проживала в АДРЕСА_1 . 04.05.1993 року ОСОБА_5 склала заповіт, в якому заповіла все своє майно позивачці та іншим спадкоємцям.

Позивач прийняла спадщину після смерті матері, подавши заяву до Бобровицької районної державної нотаріальної контори. Також прийняли спадщину ще три спадкоємці: її брат ОСОБА_2 , сестра ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_4 (відповідачі).

19.12.2008 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Олександрівське». Свідоцтво видане їй на 1/4 частку спадкового майна.

Після смерті матері ОСОБА_5 також відкрилася спадщина на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Позивач бажає оформити право власності на 1/4 частину житлового будинку за вищезазначеною адресою по праву спадкування після смерті моєї матері ОСОБА_5 . Так, в серпні 2021 року я звернулася до КП «Ніжинське МБТІ» з заявою про виготовлення технічного паспорта на житловий будинок. Там вона дізналася, що право власності на житловий будинок, що належав її матері ОСОБА_5 , станом на 31.12.2012 року зареєстровано за двома співвласниками: 7/10 частин на підставі рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12.12.2007 р.- за ОСОБА_2 , 3/10 частини на підставі договору дарування, посвідченого 21.10.2008 року приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області за № 3464 - за ОСОБА_3 .

Після чого, вона звернулася до державного нотаріуса Бобровицької державної нотаріальної контори за заявою видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 19.11.2022 року вона отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину житлового будинку.

12.12.2007 року Бобровицький районний суд Чернігівської області ухвалив рішення, яким визнав за ОСОБА_2 (відповідачем) право власності на житловий будинок (в цілому), що розташований в АДРЕСА_1 , по праву спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , в рішенні суду зазначено: «судом встановлено, що спадкове майно складається з будинку по АДРЕСА_1 ».

21.06.2011 року Апеляційний суд Чернігівської області ухвалив рішення, яким змінив рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12.12.2007 року та визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину будинку в АДРЕСА_1 .

Як виявилося, 21.10.2008 року приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу в Чернігівській області Янчук В.О. посвідчений договір дарування 3/10 частини житлового будинку за вищевказаною адресою, згідно якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 3/10 частини житлового будинку, що увійшов до складу спадкового майна.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.08.2022 року підтверджується, що право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_3 , форма власності - приватна, частка власності - 3/10, підстава виникнення права власності - договір дарування, р.№ 3464, 21.10.2008 р. Приватний нотаріус Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області; ОСОБА_2 , форма власності - приватна, частка власності-7/10.?

Враховуючи те, що Апеляційний суд Чернігівської області ухвалив рішення, яким змінив рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12.12.2007 року та визнав за ОСОБА_2 (відповідачем 1) право власності на 1/4 частину спадкового будинку, ОСОБА_3 (відповідач 2) набула згідно договору дарування від ОСОБА_2 3/10 частини будинку в особи, яка не мала право відчужувати це майно, так як відбулося відчуження більшої частини будинку, ніж належить власнику (1/4-5/20; 3/10=6/20).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд справа, причини неявки не повідомили (а.с.116-117).

Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно довідки виданої Олександрівським старостинським округом Бобровицької міської ради від 30.09.2021 року № 285, в якій зазначено, що ОСОБА_5 , на день смерті була зареєстрована і постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вищевказаною адресою ніхто проживав та не був зареєстрований (а.с.9).

04.05.1993 року ОСОБА_5 склала заповіт в якому, все майно яке буде належати їй на момент смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все та на що за законом вона матиме право, заповіла своїм дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВМВ № 351032 видане 19.12.2008 року, ОСОБА_1 отримала 1/4 частку спадкового майна на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Олександрівське»(а.с.11).

Факт родинних відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_10 (а.с.12).

Факт зміни прізвища позивачки з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 » підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища(а.с.13).

Після розірвання шлюбу позивачка залишила прізвище « ОСОБА_12 », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.15).

Факт зміни прізвища позивачки з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 » підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.16).

Після розірвання шлюбу позивачка залишила прізвище « ОСОБА_13 », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с.17).

Відповідно до копії рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2007 року за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок (в цілому), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , по праву спадкування після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.18).

Відповідно до копії рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 21.06.2011 року ухвалив рішення, яким змінив рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12.12.2007 року та визнав за ОСОБА_2 право власності на частину будинку в АДРЕСА_1 (а.с.19-20).

Згідно довідки № 294 від 28.07.2022 року, виданої КП «Ніжинське МБТІ», право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 (7/10 частин на підставі рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12.12.2007р.); та ОСОБА_3 (3/10 частини на підставі договору дарування, посвідченого 21.10.2008 року приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області за № 3464); та записано до реєстрової книги за р.№ 42(а.с.21).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.08.2022 року підтверджується, що право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_3 , форма власності - приватна, частка власності - 3/10, підстава виникнення права власності - договір дарування, р.№ 3464, 21.10.2008 р.. Приватний нотаріус Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області; ОСОБА_2 , форма власності - приватна, частка власності-7/10(а.с.22-23).

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, замовниками технічної інвентаризації на житловий будинок є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.25-28).

Згідно до висновку про вартість майна, виконаного ПП «ДЮНАМЇС» від 23.12.2022 р. підтверджується, що ринкова вартість житлового будинку складає 99478,08(а.с.29).

Постановою нотаріуса від 19.11.2022 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину житлового будинку(а.с.30).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності припиняється в разі смерті власника (ч.11 ст. 346 ЦК України).

Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до норм статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з частиною 1статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2ст. 319 ЦК України).

Таким чином, саме власник наділений правом на відчуження та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Цивільним кодексом України передбачено такий спосіб захисту порушених прав як віндикація.

Віндикація - це витребування своєї речі не володіючим власником від володіючого не власника. Це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Отже, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Таким чином, у судовому засіданні дослідженими доказами повно і достовірно доведено, що позивач має всі підстави, передбачені законодавством, для набуття права власності на житловий будинок та витребувати 3/10 частини житлового будинку, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 30, 175-177, 316-317, 328, 387-388 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1223, 1241, 1268 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 58,6 кв.м, житловою площею 41,2 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , по праву спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувати нерухоме майно, а саме 3/10 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , від ОСОБА_3 , що належить їй на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого 21.10.2008 року приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області за реєстровим номером 3464.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.І. Бойко