Справа № 149/287/24
Провадження № 22-ц/801/843/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 рокуСправа № 149/287/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

Секретар: Кобенда Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2024 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про встановлення факту утримання трьох неповнолітніх дітей,

Рішення ухвалив суддя Войнаревич М. Г.

Рішення ухвалено у відсутності учасників справи в м. Хмільник

Повний текст рішення складено 23 лютого 2024 року,

Встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту утримання трьох неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 липня 2017 року (справа № 149/1969/17) розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який був зареєстрований 27 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 08.

Під час шлюбу у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При ухваленні цього рішення аліменти на утримання неповнолітніх дітей присуджено не було.

29 серпня 2020 року між ним та ОСОБА_3 укладено шлюб, про що 29 серпня 2020 року складено відповідний актовий запис № 80. ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Після реєстрації шлюбу він разом із ОСОБА_2 стали проживати однією сім`єю, вести спільний побут. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу у 2017 році залишилися проживати із матір`ю і відповідно стали проживати разом із ним, який згідно положень СК України набув статусу вітчима щодо неповнолітніх дітей.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_9 , про що 13 серпня 2020 року складено актовий запис № 227 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

27 січня 2020 року ОСОБА_4 покинув територію України і більше не повертався; у вихованні та утриманні своїх неповнолітніх дітей участі не приймає, місце його перебування не відоме, зв`язок з ним відсутній.

ОСОБА_1 після одруження із ОСОБА_2 прийняв її неповнолітніх дітей як своїх дітей і став надавати їм належне утримання і турботу.

15 грудня 2022 року Управлінням праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради видано посвідчення багатодітної сім`ї серії НОМЕР_2 , до складу якої входять: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 , діти: ОСОБА_5 , 2008 року народження, ОСОБА_6 , 2012 року народження і ОСОБА_9 , 2021 року народження.

Згідно акта про склад сім`ї ОСОБА_1 на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ним проживають однією сім`єю: ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Факт несплати аліментів ОСОБА_4 підтверджується довідкою, виданою Хмільницьким відділом державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 22.28-29/518862 від 04 грудня 2023 року, згідно якої станом на 04 грудня 2023 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 і доньки ОСОБА_6 не надходив.

Належне утримання ОСОБА_6 ОСОБА_1 підтверджується довідкою Комунального закладу «Вінницький ліцей № 23», виданою 04 грудня 2023 року за № 02-27/333, відповідно до якої учениця 5-Б класу ОСОБА_6 регулярно відвідує заняття у школі, завжди охайна та доглянута. Вітчим ОСОБА_1 регулярно цікавиться життям дитини, відвідує батьківські збори та інші заходи у навчальному закладі, всебічно забезпечує навчання дитини у школі.

Відповідно до довідки № 511 від 05 грудня 2023 року, виданої Вінницьким технічним фаховим коледжем про участь батьків здобувача освіти у студентському житті дитини, ОСОБА_1 - вітчим ОСОБА_5 , студента контрактної форми навчання, регулярно підтримує зв`язок з викладачами, цікавиться студентським життям дитини. ОСОБА_5 завжди охайно одягнутий, доглянутий, врівноважений, спокійний. ОСОБА_1 сплачує за навчання ОСОБА_5 . На підтвердження оплати за навчання ОСОБА_5 ОСОБА_1 свідчить копія платіжних інструкцій 0.0..1 (9000,00 грн.) та 0.0..1 (9000,00 грн.) АТ КБ «Приватбанк» за 1 та 2 семестри на загальну суму 18 000,00 грн.

Окрім того, ОСОБА_1 , утримуючи неповнолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , забезпечує їх повноцінне харчування, речове забезпечення, оплату навчання, лікування, дозвілля, розвиток та інші поточні потреби.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. При цьому закон не розмежовує, що чоловік, на утриманні якого перебуває троє і більше неповнолітніх дітей є батьком чи вітчимом по відношенню до дітей.

Стаття 268 СК України зобов`язує утримувати неповнолітніх дітей вітчимом за визначених умов, тобто встановлює певний примус до дій, однак, закон не забороняє утримувати вітчимом своїх неповнолітніх пасинка і падчерку добровільно за власною ініціативою.

Встановлення судом факту утримання ОСОБА_1 неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і ОСОБА_9 забезпечить можливість отримання (оформлення) заявником відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні і вихованні та своїх прав як голови сім`ї, який здійснює їх утримання.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту утримання трьох неповнолітніх дітей, відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задовольнити поданої заяви.

Зазначив, що рішення суду вважає необґрунтованим і таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд першої інстанції не дослідив належним чином подані докази, не надав їм оцінку та не мотивував відхилення або врахування кожного доказу та висновки суду суперечать фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що заявник не ставив у своїй заві питання про встановлення факту неналежного утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 їх рідним батьком, бабою чи дідом, а також іншими особами, а суд першої інстанції вдався до юридичного аналізу положень норм Сімейного кодексу України та встановлював коло осіб, які зобов`язані утримувати дітей, зокрема, посилаючись на положення статті 180, частини 2 статті 166 та статті 268 СК України. При цьому суд не звернув увагу на те, що законодавцем при розробці Сімейного кодексу України було враховано права та інтереси дітей на повноцінний розвиток і утримання до досягнення ними повноліття, батьками, а за їх відсутності - визначеними у СК України особами.

У разі неналежного виконання своїх батьківських обов`язків, законодавець наділив правом компетентні органи вживати заходів «примусу» щодо недобросовісних батьків, зокрема шляхом зобов`язання їх вчиняти чи не вчиняти певні дії.

Враховуючи, що вітчим не має кровного споріднення із дітьми дружини від першого шлюбу та відповідно не має обов`язку щодо їх утримання, законом передбачені умови, за яких у вітчима виникає такий обов`язок. У випадку ОСОБА_1 йдеться не про обов`язок, а про право та добровільне його виконання. Суд, досліджуючи докази і доводи, відхилився від першочергової мети звернення заявника і став досліджувати питання кого потрібно зобов`язати утримувати неповнолітніх ОСОБА_6 і ОСОБА_5 .

Законом не заборонено ОСОБА_1 добровільно утримувати неповнолітніх дітей, дбати про їх всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про їх духовний та фізичний стан, а навпаки такі дії лише заохочуються і підтримуються.

Судом порушено вимоги статті 89 ЦПК України, оскільки суд не дослідив належним чином подані докази, не надав їм оцінку та не мотивував відхилення або врахування кожного доказу, а висновки суду суперечать фактичним обставинам справи. Так судом не оцінено належним чином платіжні інструкції від 01 вересня 2023 року і від 07 вересня 2023 року, а інші докази лише перераховані судом у рішенні без надання їм належної оцінки.

Заінтересовані особи відзив на апеляційну скаргу не надали.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Валько Ю. В. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Чернецький Р. В. погодився із апеляційною скаргою заявника і просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради у судове засідання не з`явився.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, та не обмежений доводами і вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 5 статті 367 ЦПК України якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Судом встановлено, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 липня 2017 року (справа № 149/1969/17) розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який був зареєстрований 27 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 08. Рішення суду набрало законної сили 07 серпня 2017 року (а. с. 14).

Під час шлюбу у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 14 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис про народження № 180 від 14 серпня 2008 року) і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 12 листопада 2012 року Виконавчим комітетом Лелітської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, актовий запис про народження № 9 від 12 листопада 2012 року) (а. с. 25, 26).

29 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, про що 29 серпня 2020 року Хмільницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено відповідний актовий запис № 80. Ленська змінила прізвище на ОСОБА_8 (а. с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 народився син ОСОБА_9 , про що 13 серпня 2021 року Хмільницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено актовий запис № 227 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 24).

Згідно довідки № 22.28-29/51862 від 04 грудня 2023 року, виданої Хмільницьким відділом державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 22.28-29/518862 від 04 грудня 2023 року, станом на 04 грудня 2023 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 і доньки ОСОБА_6 , на виконання не надходив (а. с. 15).

Згідно акта про склад сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , виданого наймачу житлового приміщення, зі слів ОСОБА_1 , з ним проживають: дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_9 , пасинок ОСОБА_5 , падчерка ОСОБА_6 (а. с. 16).

Згідно довідки Комунального закладу «Вінницький ліцей № 23», виданої 04 грудня 2023 року за № 02-27/333, учениця 5-Б класу ОСОБА_6 регулярно відвідує заняття у школі, завжди охайна та доглянута. Вітчим ОСОБА_1 регулярно цікавиться життям дитини, відвідує батьківські збори та інші заходи у навчальному закладі, всебічно забезпечує навчання дитини у школі (а. с. 17).

Згідно довідки № 511 від 05 грудня 2023 року, виданої Вінницьким технічним фаховим коледжем, про участь батьків здобувача освіти у студентському житті дитини, відповідно до інформації класного керівника групи 1РТ-1 ОСОБА_10 про участь батьків студента групи ОСОБА_5 у студентському житті неповнолітнього здобувача освіти, ОСОБА_5 систематично відвідує заняття в коледжі, бере участь у позакласних виховних заходах; завжди охайно одягнутий, доглянутий, врівноважений, спокійний. Мати студента ОСОБА_2 та вітчим ОСОБА_1 регулярно підтримують зв`язок із класним керівником, викладачами, відвідують батьківські збори, цікавляться студентським життям дитини. Вітчим ОСОБА_5 - ОСОБА_1 заплатив за навчання за 1-е півріччя 2023-2024 навчального року (а. с. 18).

15 грудня 2022 року Управлінням праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради видано посвідчення багатодітної сім`ї серії НОМЕР_2 , до складу якої входять: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 , діти: ОСОБА_5 , 2008 року народження, ОСОБА_6 , 2012 року народження і ОСОБА_9 , 2021 року народження (а. с. 19).

Заявник ОСОБА_1 сплатив за навчання ОСОБА_5 , про що свідчать копії платіжних інструкцій АТ КБ «Приватбанк»: 0.0..1 від 07 вересня 2023 року про сплату 9000,00 грн. за 2-й семестр навчання та 0.0..1 від 01 вересня 2023 року про сплату 9000,00 грн. за 1-й семестр навчання на загальну суму 18 000,00 грн. (а. с. 20, 21).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції посилався на те, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що рідний батько неповнолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання своїх дітей, в матеріалах справи відсутні докази щодо неможливості рідних батьків цих дітей їх належно утримувати, а також заявником не надані докази на підтвердження його обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а в матеріалах справи відсутні докази щодо матеріального стану (доходу) заявника ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 , що унеможливлює встановлення обставин утримання ним дітей та неможливість утримання дітей рідними батьками. Рідний батько дітей ОСОБА_4 не позбавлений батьківських прав, не звільнений від обов`язку надання коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей (а. с. 1-6).

Статтею 1 СК України визначено, що питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку, здійснюється Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За правилами частин перших статтей 14 і 15 СК України сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені статтями 150-151 СК України.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

В силу положень Цивільного кодексу України у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (стаття 25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 30).

При цьому відповідно до частини 2 статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Із викладеного слідує, що для встановлення факту перебування неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на утриманні вітчима, необхідно встановити юридичний факт, в силу якого права батька дітей ОСОБА_4 обмежуються або припиняються.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що з моменту реєстрації ним шлюбу із ОСОБА_11 - матір`ю двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , діти проживають разом з ним, він їх прийняв як своїх дітей і надає їм належне утримання та турботу.

Проте, в силу положень статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Заявник в обґрунтування вимог своєї заяви зазначив, що при розірванні шлюбу між батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , аліменти на їх утримання не були стягнені судом, підтвердивши це рішенням суду про розірвання шлюбу від 26 липня 2017 року у справі № 149/1969/17 (а. с. 14) та довідкою про те, що на виконання до Хмільницького відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 і доньки ОСОБА_6 , не надходив (а. с. 15).

Згідно положень частин 1 і 4 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується спільно, при цьому батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків.

Сімейним кодексом України визначені способи виконання батьками своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини.

Так, зокрема статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина 2). Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, за рішенням суду (частина 3).

Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (частина 1 статті 189 СК України).

ОСОБА_1 , на виконання вимог пункту 3 частини 1 та частини 2 статті 318 ЦПК України, у своїй заяві не зазначив доказів на підтвердження наявності/відсутності інших способів виконання ОСОБА_4 - батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 своїх обов`язків щодо утримання неповнолітніх дітей, обмежившись лише довідкою виконавчої служби про відсутність на виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів із батька дітей на їх утримання.

При цьому заявник не надав належних доказів, що в питанні виховання та утримання неповнолітніх дітей, батько навмисне ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав по цьому питанню, а мотивація заяви в тому, що батько дітей ОСОБА_4 27 січня 2022 року покинув територію України та більше не повертався, що вбачається із відміток у його паспорті громадянина України для виїзду за кордон, не є належним доказом його ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню своїх неповнолітніх дітей.

Зважаючи на те, що заявник ОСОБА_1 не довів, що ОСОБА_4 - батько неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в силу певних юридичних фактів не виконує прав та обов`язків щодо своїх неповнолітніх дітей, вимога викладена у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення - факт утримання неповнолітніх дітей, є необґрунтована та не доведена.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги в тому, що суд першої інстанції вдався до юридичного аналізу положень норм Сімейного кодексу України та встановлював коло осіб, які зобов`язані утримувати дітей.

При цьому, оскаржуваним заявником рішенням жодним чином не порушуються права та інтереси дітей на повноцінний розвиток і утримання до досягнення ними повноліття, батьками, а за їх відсутності - визначеними у СК України особами.

Щодо вживання компетентними органами заходів «примусу» відносно недобросовісних батьків, зокрема шляхом зобов`язання їх вчиняти чи не вчиняти певні дії, то такі доводи жодним чином не впливають на законність даного рішення суду і не являються підставами та належними доказами для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Так Сімейний кодекс України, зокрема статтею 268, передбачає обов`язок вітчима по утриманню падчерки, пасинка у випадку, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Заявник на підтвердження таких обставин належних доказів не надав.

Так, законом не заборонено ОСОБА_1 добровільно утримувати неповнолітніх дітей, дбати про їх всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про їх духовний та фізичний стан, проте таке право заявника не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник

Повне судове рішення складено 15 квітня 2024 року