Номер провадження: 22-ц/813/545/24
Справа № 523/607/20
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №523/607/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним, визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року у складі судді Кисельова В.К., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 13 січня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що 02 березня 2012 року між ним та ОСОБА_2 укладено на нотаріально посвідчено договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаною квартирою разом із сім`єю користується і по сьогодні. У 2019 році стало відомо, що у справі №523/10906/18 за позовом ОСОБА_3 було визнано недійсним щодо вказаної квартири нотаріально посвідчений 30 вересня 2009 року договір купівлі-продажу квартири та нотаріально посвідчений 02 березня 2012 року договір дарування квартири. За судовим рішенням ОСОБА_3 вважала, що ОСОБА_1 набув квартиру у власність незаконно та має повернути квартиру їй. В порядку роз`яснення рішення зазначено, що скасовується реєстрація права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на квартиру. Позивач з рішенням у справі №523/10906/18 та його роз`ясненням не згоден, так як спірну квартиру він фактично купив, проте за порадою нотаріуса було оформлено договір дарування для зменшення оподаткування при посвідченні угоди. Позивач ОСОБА_1 просив:

визнати правочин дарування нерухомого майна як то квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , удаваним;

визнати договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю. 02 березня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за №440, - договором купівлі-продажу із застосуванням до нього норм та наслідків, що регулюють правочин купівлі-продажу у правовідносинах сторін, що склалися на момент його укладення;

визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.2-4).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.35-36).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 травня 2021 року за клопотанням представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 змінено процесуальний статус ОСОБА_3 з відповідача на третю сторону, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.103).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 травня 2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті (а.с.104).

Відповідач ОСОБА_2 відзив не подав.

Третя особа ОСОБА_3 надала письмові пояснення, за змістом яким вважала позовні вимоги незаконними, послалась на рішення у справі №523/17812/20, яким, зокрема, квартиру витребувано на її користь у ОСОБА_1 , усунено перешкоди у користуванні квартирою, виселено ОСОБА_1 , вселено її в квартиру (а.с.106-107, 117-120).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року позов задоволено частково;

визнано договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю. 02 березня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за №440, удаваним;

визнано, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 288000,00 грн., що еквівалентно 36000,00 доларів США;

відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2000,00 грн. (т.1 а.с.157-162).

Висновок суду мотивовано тим, що право власності позивача на квартиру оспорює ОСОБА_3 , проте в ході розгляду справи представник позивача подав заяву про виключення ОСОБА_3 з кола відповідачів та залучив її в якості третьої особи. Відповідач ОСОБА_2 право власності позивача на спірну квартиру не заперечує. Задоволення позову пов`язане саме з можливістю ОСОБА_1 пред`явити вимоги до ОСОБА_2 про стягнення коштів, отриманих останнім за фактично укладеним договором купівлі-продажу у разі витребування у нього квартири. Суд не застосував позовну давність, так як вважав строки не пропущеними, з огляду на те, що про вимоги ОСОБА_3 щодо квартири в іншій справі позивач дізнався у 2019 році.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі (т.1 а.с.167-173).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Суд проігнорував укладений та підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір дарування, що нотаріально посвідчений, а прийняв докази, які суперечать нормам матеріального права: трьохсторонній договір у простій письмовій формі від 23 лютого 2012 року, акт виконаних робіт та наданих послуг з боку представника агентства з нерухомості, розписку відчужувача щодо отримання коштів за квартиру в сумі 288000,00 грн., що еквівалентно 36000,00 доларів США, тощо. Сплив строк позовної давності щодо договору 02 березня 2012 року, поважних причин для поновлення строку немає. Не дано оцінку рішенням у справі №523/10906/18, яким встановлено, що ОСОБА_6 набув квартиру безвідплатно за договором дарування. Допущено процесуальні порушення при зміні ОСОБА_3 статусу з відповідача на третю особу, що обмежило її у обсязі процесуальних прав.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 чужа ОСОБА_10 людина, що квартиру куплено. Щодо позовної давності, то така може бути застосована тільки за заявою сторони як то відповідача, а ОСОБА_3 є третьою особою. Надано аналіз впливу рішення в справі №523/10906/18 на дану справу (т.1 а.с.201-203).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові з огляду на наступне.

ОСОБА_3 на праві приватної власності належала однокімнатна квартира АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. 17 липня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №2995.

Нерухоме майно вибуло з володіння ОСОБА_3 не з її волі; щодо нерухомого майна укладено ряд правочинів.

Так, згідно Договору дарування, укладеного між ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю. 02 березня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №440. ОСОБА_1 набув у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Право власності ОСОБА_1 на квартиру зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20 березня 2012 року.

У Договорі дарування від 02 березня 2012 року вказано, що квартира належить дарувальнику ОСОБА_2 :

частка квартири на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю. 25 вересня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №3099;

частка квартири на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мартьяновою Т.О. 27 грудня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №2087 (а.с.8).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року в справі №523/10906/18, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, яким:

визнано недійсним договір купівлі-продажу від 30 вересня 2009 року квартири за адресом: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В., за яким квартира відчужена ОСОБА_8 ;

визнано недійсним договір дарування від 02 березня 2012 року квартири за адресом: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., зареєстрований в реєстрі за №440, за яким квартира відчужена ОСОБА_1 (а.с.108-109).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №523/10906/18 залишено без задоволення (а.с.111).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2019 року у справі №523/109906/18 за заявою ОСОБА_3 роз`яснено рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року та зазначено, що рішення є підставою для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на квартиру за адресом: АДРЕСА_1 , що зареєстровано на підставі посвідченого приватним нотаріусом Заботкіною Т.Ю. договору дарування від 02 березня 2012 року №440; скасування права власності ОСОБА_8 на квартиру, що зареєстровано на підставі нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Гарською В.В. договору купівлі-продажу від 30 вересня 2009 року; та реєстрації (поновлення реєстрації) за ОСОБА_3 права власності на квартиру, що було зареєстровано на підставі посвідченого приватним нотаріусом Сакал І.М. договору купівлі-продажу від 17 липня 2003 року №2958 (а.с.110).

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року в справі №523/10906/18 апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково; ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2019 року про роз`яснення рішення скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення рішення (а.с.82-83).

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року в справі №523/10906/18 апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково;

скасовано заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року в частині визнання недійсним посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №440, Договору дарування від 02 березня 2012 року квартири за адресом: АДРЕСА_1 ;

ухвалено в цій частині вимог нове рішення, яким відмовлено в задоволенні вимог про визнання недійсним посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №440, Договору дарування від 02 березня 2012 року квартири за адресом: АДРЕСА_1 (а.с.112-115).

Постанова Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року в справі №523/10906/18 в частині вимог про недійсність договору дарування від 02 березня 2012 року ґрунтується на неправильно обраному способі захисту, оскільки за наявності підстав має бути пред`явлений віндикаційний позов про витребування майна.

В касаційному порядку справа №523/10906/18 не переглядалась.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2021 року в справі №523/17812/20, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні власністю, виселення, вселення, зобов`язання не перешкоджати у користуванні власністю задоволено;

витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 квартиру за адресом: АДРЕСА_1 ;

усунено ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою за адресом: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири; вселено ОСОБА_3 в квартиру за адресом: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні вказаною квартирою (а.с.116).

В касаційному порядку справа №523/17812/20 не переглядалась.

Отже, спірна квартира 17 липня 2003 року була набута у власність ОСОБА_3 ; спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_3 не з її волі та потому судовим рішенням від 12 травня 2021 року у справі №523/17812/20 витребувана у останнього набувача ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 набув квартиру від ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого 02 березня 2012 року договору дарування.

ОСОБА_1 у справі, що переглядається, пред`явив 13 січня 2020 року вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 02 березня 2012 року договором купівлі-продажу, обґрунтовуючи тим, що у разі витребування у квартири та його виселення з такої має намір звернутися до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення грошових коштів, що були фактично сплачені за придбання квартири.

В ході розгляду справи за заявою ОСОБА_1 ОСОБА_3 ухвалою суду виключено з числа відповідачів, що суттєво обмежило її процесуальні права в справі.

ОСОБА_1 у справі, що переглядається, не заявляє позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, що, за його доводами, сплачені ОСОБА_2 , який, згідно зазначеної ним позиції, не заперечує отримання коштів за відчуження квартири.

Натомість, ОСОБА_1 просить визнати договір дарування договором купівлі-продажу. Оскільки наявним є судове рішення, що набрало законної сили, про витребування на користь ОСОБА_3 з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 квартири, то позовні вимоги у пред`явленому ОСОБА_1 виді передбачають обов`язкову участь в якості відповідача власника квартири ОСОБА_3 , так як визнання договору дарування договором купівлі-продажу матиме наслідком реєстрацію на підставі судового рішення права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 як на таку, що куплена, а не подарована.

Відповідно до положень пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року є рішенням, що прийнято про права ОСОБА_3 на квартиру за адресом: АДРЕСА_1 , яка їй належить на праві власності на витребувана нею з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 .

Незалучення ОСОБА_3 до участі в справі в якості відповідача є підставою для застосування положень пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України та має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення апеляційною інстанцією нового рішення про відмову в позові, так як стадія апеляційного перегляду справи не передбачає залучення до участі в справі належних відповідачів.

За подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір в сумі 2522,40 грн. (2102,0 грн. х 0,4 = 840,80 грн. + 840,80 грн. = 1681,60 грн. : 100 х 150 = 2522,40 грн.); від сплати судового збору ОСОБА_3 звільнена в силу положень пункту 9 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

В порядку статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

Справа в провадженні суду першої інстанції з січня 2020 року, суду апеляційної інстанції з жовтня 2021 року, призначалась до розгляду на 07 липня 2022 року, 16 лютого 2023 року, 12 жовтня 2023 року, 15 лютого 2024 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 15 лютого 2024 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року - скасувати.

В задоволенні позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним, визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової карт ки платника податків НОМЕР_2 ) на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 2522 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова