П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року місто Київ

Справа № 757/477/23-ц

Провадження№22-ц/824/3150/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 10 квітня 2024 року

Повний текст постанови складено 12 квітня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів Євграфової Є.П., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

учасники справи:

заявник державний виконавець відділу примусового виконання

рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г

стягувач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк»

боржник ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк», поданою адвокатом Скляровим Дмитром Миколайовичем, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року у справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. звернулася до суду з поданням, в якому просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до моменту повного виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі № 405/6223/15-ц (виконавче провадження № НОМЕР_4); рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі № 405/963/16-ц (виконавче провадження № НОМЕР_6); рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 405/3492/16-ц (виконавче провадження № НОМЕР_3); рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі № 405/2111/16-ц (виконавче провадження № НОМЕР_5). Вважає, що в діях боржника вбачається ухилення від добровільного виконання своїх зобов`язань за рішенням суду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року відмовлено задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України.

Не погоджуючись з ухвалою, представник АТ «Державний ощадний банк» - адвокат Скляров Д.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати ухвалити нове судове рішення, яким подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника задовольнити.

Зазначає, що на думку AT «Ощадбанк», Печерський районний суд м. Києва не дослідив усіх доказів долучених старшим державним виконавцем до подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , що призвело до безпідставної відмови у його задоволенні.

Вказує, що становою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду від 24.07.2019 у справі за № 405/1820/17, касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 06 липня 2018 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 03 січня 2019 року задоволено, скасовано зазначені рішення судів та ухвалено нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , який укладений 08 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2648.

Згідно актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за запитом державного виконавця від 13.10.2020, встановлено, що в зазначеному Реєстрі міститься запис про право власності/довірчої власності № 11526169, згідно якого 08.10.2015 на підставі договору дарування № 2648 від 08.10.2015 посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П. квартира АДРЕСА_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) зареєстрована за ОСОБА_2 - код РНОКПП НОМЕР_1 . Зазначений запис є чинним та жодних записів щодо припинення права власності не внесено.

З огляду на те, що будь - яке інше рухоме та нерухоме майно, а саме: земельні ділянки, транспортні засоби, великотоннажні та інші технологічні засоби, цінні папери, кошти на рахунках відкритих боржником в банківських установах відсутні, єдине майно за рахунок якого можливо виконати рішення судів є квартира АДРЕСА_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), право власності на яку підтверджено постановою Верховного Суду. Однак, позовні вимоги щодо застосування наслідків недійсності правочинів позивачем не заявлялися, за власною ініціативою судом застосовані такі наслідки не були.

З огляду на викладене, з метою повного фактичного та своєчасного виконання рішень суду та на підставі ст. ст. 18, 50 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 440 ЦПК України, державним виконавцем до Ленінського районного суду м. Кіровограда направлено заяву (подання) про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, оскільки це єдине майно, що належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення. Однак, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда залишено подання державного виконавця без задоволення.

Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України, боржник постійно перетинає кордон України. Останній виїзд здійснено - 19.11.2022 року.

Крім того, наголошує, що із матеріалів зведеного виконавчого провадження вбачається, що боржник повідомлений про наявність у нього невиконаних зобов`язань встановлених рішеннями судів.

Крім того, від боржника не надходило жодних повідомлень (усних чи письмових) щодо врегулювання умов та порядку погашення наявного боргу та виконання рішень судів.

У відзиві на апеляційну спрагу представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Рокотян М.О. посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що апелянтом не наведено жодного посилання щодо невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, не наведено обґрунтованих доводів у чому полягає необ`єктивність розгляду справи та не спростовано жодного висновку суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник АТ «Ощадний банк» адвокат Скляров Д.М. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 адвокат Рокотян М.О. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, перевіривши доводи апеляційної скарги, аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі-Відділ) перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_7 з виконання:

- виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2016 по справі № 405/6223/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» 15 239 987 доларів, 97 центів США, яка складається з: основної суми кретину - 15 000 000 дол. США та процентів - 239 897 доларів 14 центів СІМА, а також судовийзбір у розмірі - 3654,00 грн (ВП № НОМЕР_4); (а.с.33)

- виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.08.2016 по справі № 405/963/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Код СДРПОУ 20034231, 15 239 987 доларів, 97 центів США, яка складається з: основної суми кретину - 15 000 000 дол. США та процентів - 239 897 доларів 14 центів США. а також судовий збір у розмірі - 3 654,00 грн. (ВП № НОМЕР_6); (а.с. 46)

- виконавчого листа Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2017 по справі № 404/2306/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором кредитної лінії № 3 від 12.04.2011, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Приватним акціонерним товариством «Креатив», яка станом на становить 182 376 855,71 доларів США, 12 788 343,65 євро та 117 167 462,43 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 157 813 051 долари США та 10 960 903,46 євро; прострочена заборгованість за процентами 24 555 240,65 доларів США та 1 827 440,19 євро; сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу 4 191 547,13 гривень; сума пені за несвоєчасну сплату процентів 102 913 835,41 грн; сума 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу 349 295,60 грн; сума 3% річних за несвоєчасну сплату процентів 9 677 292,73 грн; прострочена заборгованість за комісією за резервування 8 564,06 дол. США; сума пені за несвоєчасну сплату комісії за резервування 32 866,02 грн; сума 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за резервування 2625,54 грн. (ВП № НОМЕР_8);(а.с.36)

- виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.03.2019 по справі № 405/3492/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором кредитної лінії № 10 від 09.10.2009, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Приватним акціонерним товариством «Креатив» в сумі 116 450 699, 81 долар СИІА та 569 681 234,07 грн. (ВП № НОМЕР_3); (а.с.39)

- виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2019 по справі № 405/2111/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» прострочену станом на 16.12.2015 заборґованість за Кредитними договорами № 151213К17 від 21.08.2013, № 151214К12 від 10.06.2014 та № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17.11.2008, у розмірі 7 839 155,57 доларів США та 57 688 633,18 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судові виграти по справі в сумі 3 606 809,14 гри. (ВП № НОМЕР_5) (а.с.43).

07.09.2016, 28.12.2016, 19.02.2018, 06.06.2019, 18.06.2019 державним виконавцем Відділу винесено постанови про відкриття виконавчого провадження за вказаними вище виконавчими провадженнями. Копії постанов направлялись боржнику за адресою зазначеною у виконавчому документі. Даними постановами зобов`язано боржника виконати рішення суду та в п`ятиденний термін подати декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи.

20 січня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Звертаючись до суду з поданням державний виконавець обґрунтовував його тим, що в ході виконання даного виконавчого провадження державним вжито дії направлені на розшук та арешт майна, що належить боржнику.

Постановою від 07.09.2016, 13.10.2020 державним виконавцем арештовано все майно, що належить боржнику в межах суми заборгованості.

Постановами від 20.12.2018 та від 21.11.2022 державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках відкритих боржником в банківських установах України.

Згідно повідомлень банківських установ, постанови про арешт коштів прийняті до виконання, однак кошти для її виконання відсутні.

Згідно повідомлення AT «Універсал Банк» на рахунку боржника наявні кошти в сумі 2674,34 грн. та 213,20 Євро.

Крім того, боржник постійно відкриває рахунки в банківських установах, останній рахунок відкрито 01.09.2022, однак жодних перерахувань стягувачам або на рахунок відділу боржником самостійно не здійснено, що є підтвердженням ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішення суду.

Згідно інформації Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби боржник отримує доходи у наступних підприємствах: ПП «ВІСМА», ТОВ «Мастерброк», ТОВ «Футбольний клуб «Зірка».

З метою проведення стягнення з доходів боржника, 11.12.2017 державним виконавцем направлено на адреси зазначених юридичних осіб відповідну постанову.

На рахунок з обліку депозитних сум відділу щомісячно надходять кошти, перераховані на виконання постанови про звернення стягнення із заробітної плати боржника. За весь період проведення відрахувань із доходів боржника стягнуто та перераховано кошти в сумі - 471 755,75 грн.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, право власності на об`єкти нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Міститься запис про право оренди земельної ділянки. Однак, кошти отримані від оренди земельної ділянки на погашення заборгованості боржником не спрямовуються.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 відмовлено задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення - виконавцем суду не надано, а тому дійшов висновку, що у задоволенні цього подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України (далі - «ЦПК України») тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нею відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України № 3857-ХІІ від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадян України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - «ЦК України») передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З наведених статей вбачається, що обмеження свободи пересування має бути пропорційним, тобто державний виконавець має довести суду, що за існуючих у державного виконавця повноваженнях неможливо забезпечити реальне виконання рішення суду за рахунок менш обтяжливого зобов`язання, без обмеження основоположного та конституційного права боржника на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується інше за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання обов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується ані Державним виконавцем, ані апелянтом, із заробітної плати Боржника щомісяця відраховуються кошти на виконання судових рішень в межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_7 у розмірі 20 відсотків.

Зокрема, у період з січня 2023 року до січня 2024 року (станом на 31.12.2022 - 471 755,75 грн) із заробітної плати Боржника утримано 65 367,41 грн (шістдесят п`ять тисяч гриста шістдесят сім гривень сорок одна копійка).

Таким чином, судові рішення про стягнення заборгованості з Боржника фактично виконуються шляхом здійснення роботодавцями ПП «Вісма», ТОВ «Мастерброк», ТОВ «Футбольний клуб «Зірка» та ТОВ «Медіа-СК» відрахувань з заробітної плати Боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (далі - «Закон № 1404-VIII») із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення заборгованості у повному обсязі.

Відрахування із заробітної плати до повного погашення заборгованості - це законний, належний спосіб виконання судових рішень, який за своєю суттю передбачає, що заборгованість буде погашатися частинами впродовж певного проміжку часу.

Вищевказане дає підставити ввжати про те, що (і) Боржник не ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідними судовими рішеннями та здійснює погашення заборгованості у порядку передбаченому законодавством.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України.

Поряд із цим, Державним виконавцем не надано жодних доказів на підтвердження ухилення Боржника від виконання судових рішень.

Зокрема, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що Боржник має реальну змогу виконати зобов`язання, проте ухиляється та/або Боржник вчинює дії, які унеможливлюють/ускладнюють виконання рішення.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, зокрема, внаслідок відсутності майна, незадовільного фінансового стану, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Так, як убачається з подання Державного виконавця та апеляційної скарги, у Боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно, земельні ділянки, транспортні засоби, великовантажні та інші технологічні засоби, цінні папери та грошові кошти на відкритих банківських рахунках, що свідчить про відсутність об`єктивної можливості одразу виконати зобов`язання у повному обсязі та в короткий термін.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені законом саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному и іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Невиконання боржником самостійно зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Ані Державним виконавцем, ані апелянтом не зазначено яким чином застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню зобов`язань та погашенню ним заборгованості. У подані державний виконавець обмежилася лише формальним твердженням: «невжиття заходів пов`язаних з обмеженням у праві виїзду боржника призводить до неможливості майнового стягнення з боржника за рішенням судів».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Стецов проти України» від 1.05.2021 судом зазначено, що намір боржника у разі несплати судового боргу важко (становити та значною мірою така оцінка суб`єктивна, та це не може бути єдиною підставою для обмеження, яке є предметом спору. Відповідна служба має бути спроможна пояснити, іким чином заборона на поїздки може сприяти стягненню заборгованості з рахуванням конкретного випадку заявника та інших обставин справи.

Окрім цього, у поданні Державним виконавцем зазначено, що Боржником ігноруються вимоги Державного виконавця та жодних пояснень з приводу можливих заходів вчинення боржником направлених на виконання рішення суду останнім не надано.

Таким чином, з огляду на те, що доказів, які б давали підстави вважати, що Боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань та доказів, які б свідчили про те, що Боржник ухиляється від виконання рішення Державним виконавцем до суду не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання Державного виконавця.

Щодо звернення стягнення на нерухоме майно Боржника в порядку ст. 440 ЦПК України.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17 було задоволено позов ПрАТ «Піреус Банк МКБ» до Боржника та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (далі - «Квартира») від 08.10.2015.«З огляду на те, що будь-яке інше рухоме та нерухоме майно, а саме: земельні ділянки, транспортні засоби, великовантажні та інші технологічні засоби, цінні папери та грошові кошти на відкритих банківських рахунках відсутні, єдине майно за рахунок якого можливо виконати рішення судів є квартира АДРЕСА_1 ».

У подальшому Державним виконавцем до Ленінського районного суду м. Кіровограда було подано заяву (подання) про звернення стягнення на майно Боржника право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку. Як зазначає Апелянт ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда подання залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17 було задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (далі - «Квартира») від 08.10.2015.

«З огляду на те, що будь-яке інше рухоме та нерухоме майно, а саме: земельні ділянки, транспортні засоби, великовантажні та інші технологічні засоби, цінні папери та грошові кошти на відкритих банківських рахунках відсутні, єдине майно за рахунок якого можливо виконати рішення судів є квартира АДРЕСА_1 ».

У подальшому Державним виконавцем до Ленінського районного суду м. Кіровограда було подано заяву (подання) про звернення стягнення на майно Боржника право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку. Як зазначає Апелянт ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 листопада 2020 у справі № 405/6598/20 подання залишено без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 4 статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про доступ до удових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Кропивницького апеляційного суду від 10 серпня 2023 року апеляційні скарги АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, задоволено.

Звернуто стягнення на нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25 лютого 1998 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Галиною Федорівною по реєстру № 341, зареєстрованого Кіровоградським БТІ 27 травня 1998 року за № 767/4.

Таким чином, при звернені з апеляційною скаргою від 22.09.2023 апелянту було достеменно відомо про вищевказане судове рішення та про те, що судом постановлено звернути стягнення на нерухоме майно Боржника, а саме Квартиру.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення - виконавцем суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, який є законним та відповідає фактичним обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк», поданою адвокатом Скляровим Дмитром Миколайовичем,- залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Шкоріна