Справа № 466/259/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Білінська Г.Б.

секретаря Філевич У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

у с т а н о в и в :

02.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:

1. Постановити ухвалу, якою визнати неправомірними дії Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови у знятті арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати Городоцький відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти (скасувати) арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що накладений в межах виконавчого провадження № 37738734 .

Скаргу мотивує тим, що 25.11.2013 року державним виконавцем Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в межах виконавчого провадження № 37738734 винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1 , а саме на належну йому квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений арешт було накладено суб`єктом оскарження у виконавчому провадженні по примусовому виконанні рішення Шевченківського районного суду м. Львова про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 600.00 грн щомісячно, починаючи з 04.02.2013 року до досягнення старшою дитиною повноліття, у зв`язку із допущенням мною заборгованості по сплаті таких в сумі 5 400 грн.

Вказану заборгованість перед стягувачем по сплаті аліментів він погасив повністю, у зв`язку з чим 30.06.2015 року стягувач ОСОБА_2 звернулася із письмовою заявою у Городоцький відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про повернення виконавчого документа.

30.06.2015 року державним виконавцем Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача).

18.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до Городоцького відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту із квартири за адресою АДРЕСА_1 , однак отримав письмову відповідь №25.7.20/5705 від 07.11.2023р., що вказані обставини не є підставою для звільнення майна з під арешту.

Оскільки зазначена відповідь не конкретизована та в ній не аргументовано відсутність підстав для скасування (зняття) арешту з належного мені майна, 15.11.2023 року ним додатково було скеровано ще клопотання про зняття арешту з його квартири та надання роз`яснень у зв`язку із чим відсутні підстави для скасування (зняття) арешту з його майна, надання копії документів виконавчого провадження в тому числі постанови про накладення арешту на майно боржника, а також надання інформації щодо наявності можливо іншої заборгованості боржника в тому числі пов`язаної зі стягненням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, із зазначенням сум коштів, які необхідно сплатити боржнику та реквізитів для їх сплати.

На його клопотання від 15.11.2023 в.о. начальником Городоцького відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надано відповідь від 23.11.2023 про те, що згідно даних АСВП на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №37738734 з примусового виконання виконавчого листа №2/466/1054/13. 30.06.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а не постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі повного фактичного виконання виконавчого документа.

Однак, стягувач ОСОБА_2 станом на 30.06.2015 року не могла надати відділу ДВС заяву про повне фактичне виконання виконавчого документа, оскільки виконавчий лист виданий про стягнення аліментів на дітей до досягнення старшою дитиною повноліття. Станом на 2015 рік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не досяг повноліття. А тому єдиним можливим варіантом закриття виконавчого провадження була заява стягувача про повернення виконавчого документа.

Із відповіді в.о. начальника Городоцького відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.11.2023 вбачається, що моментом завершення виконавчого провадження є 30.06.2015. В межах завершеного виконавчого провадження виконавчі дії державним виконавцем не вчиняються. Надати копії матеріалів виконавчого провадження є неможливим, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строків його зберігання.

За наведеного, у зв`язку із тим, що ним повністю погашена сума заборгованості по сплаті аліментів ще у 2015 році, нових заборгованостей у нього немає, виконавчі дії з 2015 року державним виконавцем не вчиняються, виконавче провадження є знищеним, вищевказані дії суб`єкта оскарження щодо відмови зняти арешт з його квартири є неправомірними.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд скарги у його відсутності, скаргу підтримує, просить задовольнити.

Представник Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином,

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 25.11.2013 року державним виконавцем Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в межах виконавчого провадження № 37738734 винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1 , а саме на належну йому квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений арешт було накладено суб`єктом оскарження у виконавчому провадженні по примусовому виконанні рішення Шевченківського районного суду м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 600.00 грн щомісячно, починаючи з 04.02.2013 року до досягнення старшою дитиною повноліття, у зв`язку із допущенням мною заборгованості по сплаті таких в сумі 5 400 грн.

Вказану заборгованість перед стягувачем по сплаті аліментів він погасив повністю, у зв`язку з чим 30.06.2015 року стягувач ОСОБА_2 звернулася із письмовою заявою у Городоцький відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про повернення виконавчого документа.

30.06.2015 року державним виконавцем Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача).

18.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до Городоцького відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту із квартири за адресою АДРЕСА_1 , однак отримав письмову відповідь №25.7.20/5705 від 07.11.2023р., що вказані обставини не є підставою для звільнення майна з під арешту.

Оскільки зазначена відповідь не конкретизована та в ній не аргументовано відсутність підстав для скасування (зняття) арешту з належного мені майна, 15.11.2023 року ним додатково було скеровано ще клопотання про зняття арешту з його квартири та надання роз`яснень у зв`язку із чим відсутні підстави для скасування (зняття) арешту з його майна, надання копії документів виконавчого провадження в тому числі постанови про накладення арешту на майно боржника, а також надання інформації щодо наявності можливо іншої заборгованості боржника в тому числі пов`язаної зі стягненням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, із зазначенням сум коштів, які необхідно сплатити боржнику та реквізитів для їх сплати.

На його клопотання від 15.11.2023 в.о. начальником Городоцького відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надано відповідь від 23.11.2023 про те, що згідно даних АСВП на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №37738734 з примусового виконання виконавчого листа №2/466/1054/13. 30.06.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а не постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі повного фактичного виконання виконавчого документа.

Однак, стягувач ОСОБА_2 станом на 30.06.2015 року не могла надати відділу ДВС заяву про повне фактичне виконання виконавчого документа, оскільки виконавчий лист виданий про стягнення аліментів на дітей до досягнення старшою дитиною повноліття. Станом на 2015 рік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не досяг повноліття. А тому єдиним можливим варіантом закриття виконавчого провадження була заява стягувача про повернення виконавчого документа.

Із відповіді в.о. начальника Городоцького відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.11.2023 вбачається, що моментом завершення виконавчого провадження є 30.06.2015. В межах завершеного виконавчого провадження виконавчі дії державним виконавцем не вчиняються. Надати копії матеріалів виконавчого провадження є неможливим, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строків його зберігання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Чинний Закон України «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено вичерпний перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду про зняття арешту.

Положенням ч. 1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону) 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначений у ч.4 ст.59 цього Закону.

При цьому ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Відповіло до вимог п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21 квітня 1999 року N 606-ХІУ (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документа), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21 квітня 1999 року N 606-ХІУ (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документів), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 висловився щодо захисту прав боржника у виконавчому провадженні в разі повного виконання рішення суду. Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувана, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

У зазначеній вище постанові, Верховний Суд також зауважив, що повернення виконавчого документа стягувану на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент вчинення таких дій) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт із майна боржника. Проте, якщо спір виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності виконавців, які, закриваючи виконавчі провадження не зняли арешт із майна, а через те, що на заяву боржника про зняття арешту у зв`язку з повним виконанням виконавчого документа поза межами виконавчого провадження державний виконавець відмовився зняти арешт із майна боржника, то за таких обставин ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не є тією нормою, яка регулює спірні правовідносини.

Верховний Суд зазначив, що арешт майна боржника здійснюється для забезпечення реального виконання виконавчого документа. А в разі повного виконання виконавчого документа підстав для збереження чинності арешту майна боржника немає.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з добровільним його виконанням після повернення виконавчого документа стягувану. Проте доцільним є зняття арешту, накладеного на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки в подальшому застосуванні арешту майна немає необхідності.

Вищевказана правова позиція узгоджується також із позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 серпня 2023 року у справі № 927/322/14, у якій Суд зазначив, що закінчення виконавчого провадження у розумінні вимог вказаного Закону України «Про виконавче провадження» передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення, про що зазначається у постанові про вчинення відповідної дії. Незняття виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні після закінчення виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право скаржника підлягає захисту. Застосування "арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом;

Отже, хоча повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент вчинення таких дій) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт із майна боржника, проте в даному випадку не оскаржується бездіяльність державного виконавця, який, закриваючи виконавчі провадження та повертаючи виконавчий документ стягувану не зняв арешт із майна боржника, а оскаржуються дії суб`єкта оскарження, який на заяву скаржника від 18.10.2023р. та клопотання від 15.11.2023р. про зняття арешту з майна у зв`язку з повним погашенням заборгованості зі сплати аліментів відмовився зняти арешт із нерухомого майна ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 повністю погашено заборгованість по сплаті аліментів перед стягувачем, яка стягувалася в межах виконавчого провадження ВП № 37738734, та з огляду на відсутність інших відкритих виконавчих проваджень відносно скаржника, суб`єктом оскарження безпідставно відмовлено у знятті арешту з його квартири за адресою АДРЕСА_1 , оскільки підстав для подальшого обтяження у виді арешту всього нерухомого майна скаржника не має і такий підлягає зняттю, так як створює перешкоди у здійсненні ним його права власності на майно та реалізації його законних прав та інтересів щодо свого майна.

Приписами ч. 1 ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.5 постанови №5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» вказав, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, ст.ст. 40, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

п о с т а н о в и в :

скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати Городоцький відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти (скасувати) арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що накладений в межах виконавчого провадження № 37738734 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Г. Б. Білінська