Справа № 143/792/23
УХВАЛА
05.04.2024 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Сича С.М.,
за участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області в порядку загального позовного провадження заяву позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Погребищенський відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення безпідставно набутих аліментів,-
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 15.11.2023 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 20.11.2012 року в справі №220/2595/2012 та рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.09.2013 року у справі №143/903/13-ц; звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 20.11.2012 року в справі №220/2595/2012 та рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.09.2013 року у справі №143/903/13-ц.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету сплачений ним при поданні позову судовий збір згідно квитанції ПН 55 від 10.08.2023 року в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. Рішення суду набрало законної сили 26.12.2023.

14.02 .2024 на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в якій він просить ухвалити додаткове рішення в розглядуваній цивільній справі та зазначити дату, з якої почати звільнення від сплати аліментів, а саме від 02.06.2023 з дати прийняття рішення у справі № 143/365/23 про виключення з актового запису № 48 від 21.06.2022, вчиненого Погребищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив (а.с. 105).

Натомість в судовому засіданні 23.02.2024 повідомив, що аліменти та заборгованість по їх сплаті з нього державним виконавцем не стягуються, оскільки він подав рішення суду від 15.12.2023 до відділу ДВС. На даний час виконавче провадження по стягненню з нього аліментів та заборгованості по їх сплаті закрите, а додаткове рішення йому необхідне для того, щоб стягнути з відповідачки ОСОБА_2 безпідставно стягнуті з нього аліменти, просив задовольнити його заяву та прийняти додаткове рішення по справі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Гончарук Р.О., будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явились (а. с. 103, 104), натомість представник відповідачки - адвокат Гончарук Р.О. в судовому засіданні 23.02.2024 заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та просив суд відмовити у її задоволенні, оскільки суд при прийнятті рішення по справі 15.11.2023 задовольнив в повному обсязі всі заявлені позовні вимоги позивача. Крім того, повідомив що строк, з якого необхідно припинити стягувати аліменти встановлюються не з дати проголошення рішення суду 02.06.2023 по справі №143/365/23, як стверджує позивач, а з дати його набрання законної сили, тобто 13.07.2023 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Погребищенський відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи належним чином повідомленою, свого представника в судове засідання не направили (а.с.107). Натомість начальник відділу ДРАЦС ОСОБА_5 01.04.2024 подала до канцелярії суду листа , в якому просила суд розглянути дану справу у відсутність їхнього представника та покладається при вирішення даного питання на розсуд суду (а.с. 108).

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши пояснення учасників справи , дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що в прийнятті додаткового рішення слід відмовити, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Таким чином, Цивільним процесуальним кодексом України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази або вирішені не всі клопотання.

Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не вирішено питання стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Суд наголошує, що рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі ( стаття 263 ЦПК України). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення.

Згідно з уже розробленими теоретичними підходами, зробленими на основі аналізу прецедентної практики ЄСПЛ, існують такі критерії вмотивованості судового рішення: 1) у рішенні вмотивовано питання факту та права, проте обсяг умотивування може відрізнятися залежно від характеру рішення та обставин справи; 2) у рішенні містяться відповіді на головні аргументи сторін; 3) у рішенні чітко та доступно зазначені доводи і мотиви, на підставі яких обґрунтовано позицію суду, що дає змогу стороні правильно аргументувати апеляційну або касаційну скаргу; 4) рішення є підтвердженням того, що сторони були почуті судом; 5) рішення є результатом неупередженого вивчення судом зауважень, доводів та доказів, що представлені сторонами; 6) у рішенні обґрунтовано дії суду щодо вибору аргументів та прийняття доказів сторін.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Низка рішень ЄСПЛ містить та розвиває такий підхід до обґрунтованості судових рішень, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). На важливість дотримання судами вимоги щодо мотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, «Богатова проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» та ін.).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

В мотивувальній частині рішення суду від 15.11.2023 у справі №143/792/23 (а.с. 76) зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід задовольнити та звільнити позивача від сплати аліментів та від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 20.11.2012 року в справі №220/2595/2012 та рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.09.2013 року у справі №143/903/13-ц.

При цьому суд відзначає, що звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами слід розуміти таким чином, що він звільняється від сплати заборгованості за аліментами, нарахованими за будь який період на виконання згаданих двох судових рішень до дня набрання законної сили цим рішенням суду включно.

Водночас, звільнення позивача від сплати аліментів означає, що він звільняється від сплати аліментів, стягнутих на підставі означених судових рішень, з наступного дня після набрання законної сили цим рішенням суду.

Отже, під час ухвалення судового рішення 15.11.2023 по справі №143/792/23 судом розглянуті всі вимоги позивача, які він підтримував під час розгляду справи по суті, дана оцінка всім доводам та доказам, які надавались сторонами, відповідність цих вимог до норм закону та встановлених обставин у справі і на підставі цього ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

А тому вимоги позивача щодо ухвалення додаткового рішення фактично зводяться до зміни сутності основного рішення суду.

Водночас, суд відзначає, що ухвалою суду від 15.11.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовної вимоги про стягнення із відповідачки безпідставно набутих аліментів в розмірі 53905 грн. 60 коп. залишено без розгляду (а. с. 68 - 69).

Суд не вправі під видом додаткового рішення змінити зміст рішення або розв`язувати нові питання, що не були предметом судового розгляду, а відтак висловлені в судовому засіданні доводи позивача про те, що додаткове рішення йому необхідне для того, щоб стягнути з відповідачки ОСОБА_2 безпідставно стягнуті з нього аліменти, є неспроможними і не можуть слугувати підставою для ухвалення такого додаткового рішення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 143/792/23, оскільки дана заява не вказує на наявність підстав для ухвалення додаткового рішення в розумінні ст. 270 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.260, 263, 270 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення у цивільній справі № 143/792/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Погребищенський відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення безпідставно набутих аліментів.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Погребищенський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 10.04.2024.

Суддя