ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 квітня 2024 року

м. Харків

справа № 638/6552/20

провадження № 22-ц/818/1388/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів та відшкодування збитків за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Яковлевої В.М., -

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів та відшкодування збитків.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву боржника про розстрочення виконання судового рішення.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріальний стан заявниці на даний час не дозволяє здійснити оплату всієї грошової суми одразу, оскільки нерухоме майно, на яке вона має речове право, було пошкоджено під час обстрілів, що підтверджується повідомленням від 14 травня 2022 року у застосунку "Дія". Крім того, як відомо з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався й наразі триває. Тому заявниця була вимушена виїхати в безпечне місце, на даний час перебуває у Республіці Німеччина, оформлена як біженка, у зв`язку з чим має нестабільний дохід. Зазначила, що на думку апелянта, є винятковою підставою для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних доказів, що підтверджували б винятковість обставин для розстрочення виконання судового рішення. Зазначені заявником обставини не є винятковими та які не можна вважати такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відповідно до вимог ч. 4 ст. 435 ЦПК України.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів та відшкодування збитків задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 516 683 гривні 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 7 246 гривень 36 копійок та 3 % річних у розмірі 7 713 гривень 58 копійок за період з 13 листопада 2019 року по 12 травня 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 478 гривень 10 копійок.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року набрало законної сили 18 вересня 2023 року.

На виконання вказаного рішення, 26.10.2023 року видано виконавчий лист (т. 3, а.с. 125).

Як на підставу вимог про розстрочку виконання вищевказаного рішення суду, ОСОБА_2 посилалася на те, що вона була добросовісним набувачем нерухомого майна відповідно до договору купівлі-продажу квартири; матеріальний стан заявниці на даний час не дозволяє здійснити оплату всієї грошової суми одразу, оскільки нерухоме майно, на яке вона має речове право, було пошкоджено під час обстрілів, що підтверджується повідомленням від 14 травня 2022 року. Крім того у зв`язку з військовою агресією РФ проти України з 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався й наразі триває. Тому заявниця була вимушена виїхати в безпечне місце, на сьогодні перебуває у Республіці Німеччина, оформлена як біженка, у зв`язку з чим має нестабільний дохід, тому зараз не має можливості відразу сплатити кошти позивачу, потрібен час, що, на її думку, є винятковою підставою для звернення із заявою про розстрочення виконання рішення суду. Зважаючи на матеріальний стан ОСОБА_2 , введення в Україні воєнного стану, з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності, для виконання рішення суду, наявні підстави для розстрочення виконання судового рішення, оскільки існують виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим, просить розстрочити виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року по справі на 3 роки, рівними частинами по 14 892 грн. 25 коп. на місяць.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями частини першої, третьої статті 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

За частиною четвертою статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу викладених норм убачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Таким чином, суд може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, як підставу, що ускладнює виконання рішення суду представник ОСОБА_2 адвокат Плахутіна А.А. зазначав, що матеріальний стан заявниці на даний час не дозволяє їй здійснити оплату всієї суми одразу, оскільки нерухоме майно, на яке вона має речове право, було пошкоджено під час обстрілів, що підтверджується повідомленням від 14 травня 2022 року, поданого у застосунок Дія.

Однак, зазначені обставини не є беззаперечним доказом скрутного майнового стану заявника. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про дохід ОСОБА_2 , зокрема, станом на час розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду, заявницею не надано доказів отриманого доходу у 2023-2024 році, хоча зі змісту заяви про розстрочення рішення суду вбачається, що заявник отримує нестабільний дохід.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що заявницею не надано жодних доказів існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим через її майновий стан.

Колегія суддів погоджується з тим, що наведені ОСОБА_2 обставини, не можуть розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Також колегія суддів зауважує, що боржник звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання рішення, в якій просила визначити до сплати щомісяця по 14 892,25 грн. Проте з часу набуття рішенням законної сили і до розгляду справи судом апеляційної інстанції жодного платежу ОСОБА_2 не внесла. Ніяких заходів , що свідчили б про намір відповідачки виконати судове рішення, не вжито.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне судове рішення виготовлено 17.04.2024 року.