Справа № 134/303/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2024 року

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Швець Л.В.,

при секретарі судового засідання Томашенко О.М.

з участю представника позивача адвоката Глушкової О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні смт Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права на спадщину,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах та від мені якої діє адвокат Глушкова О.І., звернулася до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованими у АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Городківка, Тульчинського району, Вінницької області помер її син ОСОБА_2 . За життя останній прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно заповіту, відповідно до якого ОСОБА_3 заповідав житловий будинок з присадибними та побутовими спорудами, присадибною ділянкою, які знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 прийняв спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Даний житловий будинок відноситься до суспільної групи робочих дворів, головою двору був ОСОБА_3 . Оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого сина ОСОБА_2 , то звернулася у шестимісячний строк до нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно, про що надано роз`яснення. Тому, з огляду на зазначене змушена звернутися до суду з вказаними вимогами.

Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 20 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити з підстав наведених у позовній заяві, вказавши, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не має, єдиним спадкоємцем за законом є його мати позивачка ОСОБА_1 .

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Городківської сільської ради за наявними у справі документами.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12 серпня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Факт родинного споріднення між позивачкою та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , яке видано повторно 10.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції у Вінницькій області, відповідно до якого в графі «Мати» зазначена ОСОБА_1 .

Так, відповідно до заповіту, який складений 13.09.2011 року в с. Городківка, Крижопільського (на даний час Тульчинського) району, Вінницької області: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 заповідав житловий будинок з присадибними та побутовими спорудами, присадибною земельною ділянкою, які знаходяться в АДРЕСА_1 , та на все майно у тому числі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він матиме право ОСОБА_2 , 1970 року народження. Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Городківської сільської ради Крижопільського (на даний час Тульчинського) району Вінницької області ОСОБА_4 13.09.2011 року.

Відповідно до довідок № 20 від 03.01.2024 року та № 21 від 03.01.2024 року, які видані Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на день своєї смерті був зареєстрований по АДРЕСА_1 ; до складу сім`ї зареєстрованих на день смерті ОСОБА_3 за місцем його реєстрації по АДРЕСА_1 входила одна особа, а саме ОСОБА_2 син померлого, інших зареєстрованих членів сім`ї не було.

Згідно довідки № 1019 від 12.06.2023 року, яка видана Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_2 , який був зареєстрований по АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу сім`ї зареєстрованих на день смерті ОСОБА_2 за місцем його реєстрації інших осіб не було.

Дані відомості свідчать про те, що ОСОБА_2 в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 .

З копії спадкової справи №243/2022 (яка надана приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. на виконання ухвали судді від 20.02.2024 року) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 убачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Тульчинського нотаріального округу Питель М.С; інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні (а.с. 32-41).

Відповідно до довідки № 22 від 03.01.2024 року, яка видана Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області згідно погосподарської книги № 1К особового рахунку № НОМЕР_3 житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року відноситься до суспільної групи робочих дворів. Голова робочого двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7.02.2002 №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначається, що за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості.

Отже, домоволодіння зі статусом робочий двір належало голові цього двору як його забудовнику.

Установлено, що ОСОБА_3 був головою та єдиним членом робочого двору за адресою: АДРЕСА_1 , який не втратив право на майно двору станом на 15.04.1991 року, згідно з діючим на той час законодавством, вважався власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 за життя не встиг отримати.

Встановлено, що ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_3 прийняв спадщину за заповітом в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України та продовжував проживати у вказаному будинку до своєї смерті, однак не оформив за життя своїх спадкових прав.

Позивачка ОСОБА_1 як спадкоємниця першої черги за законом, після смерті свого сина ОСОБА_2 звернулася у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак не має можливості отримати дане свідоцтво через відмову нотаріуса у його видачі у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 (справа № 2-7055/12) вказано, що «з позовом про визнання права власності може звернутися особа, яка вже є власником майна, проте її права не визнаються іншої особою (особами). Стаття 392 ЦК України, у якій регламентується, зокрема, визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статті 392 цього Кодексу».

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , являючись єдиним спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , подавши заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , зокрема: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Інші спадкоємці та особи, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.2,4,12,13,76-78,83,258-268,273,352-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права на спадщину задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на цілий житловий будинок з господарськими будівлями (загальною площею 93,7 кв.м., житловою площею 51,8 кв. м., до складу якого входить: житловий будинок «А», вх. майданчик з навісом «а», погріб «А/П», літня кухня «Б», вх. майданчик «б», погріб «Б/П», літня кухня «В», вх. майданчик «в», сарай «Г», навіс - «г», огорожа «1-2») по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Городківська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, місце знаходження: с. Городківка, вул. Благовіщенська, 51 Тульчинського району, Вінницької області, .

Повний текст рішення виготовлено 12 квітня 2024 року.

Суддя