Номер провадження: 22-ц/813/778/24
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Одеська міська рада, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самовільних будівель, виділ в натурі частки домоволодіння, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Гуревського В.К. 16 липня 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 , треті особи: Одеська міська рада, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самовільних будівель, виділ в натурі частки домоволодіння (т. 1 а.с. 2-6 т. 2 а.с. 51-54).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що власниками домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках по 1/2. Відповідно до технічного паспорту, вищезазначене домоволодіння з надвірними спорудами в цілому складається з двох кам`яних житлових будинків, зазначених в схематичному плані під літерами «А, Б», прибудови «А1» та надвірних господарчих споруд, зазначених під літерами: «Д, З» - сараї, «Е-вбиральня», І-ІV - мостіння, №3-6 - огорожа, загальною площею 82,8 кв.м., розташованого на земельній ділянці розміром 841,0 кв.м.

В договорі на право забудови від 18 жовтня 1940 року, який є первинним правовстановлюючим документом вказано, що під забудову за адресою: АДРЕСА_1 було виділено 608 кв. м. ОСОБА_2 набула право власності на 1/2 будинку за вищезазначеною адресою в 1995 році відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом. ОСОБА_1 набула право власності на свою 1/2 частину будинку 11 вересня 1992 року також в порядку спадкування. Право було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 09 серпня 2017 року. Згідно з результатами технічної інвентаризації, до 1/2 частини майна ОСОБА_1 входить: - житловий будинок літера «А», приміщення 2-1, 2-2, 2-3, площа загальна 30,5 кв.м., житлова 15,1 кв.м.: загальна площа будинку 63,7 кв.м., житлова площа 27,8 кв.м., - житловий будинок літера «Б»: загальна площа 38 кв.м., житлова площа 24.2 кв.м.; - сарай літера «Д»; - вбиральня «Е»; - мостіння І ІV; - огородження 3-6. Згідно з відповіддю КП «БТІ ОМР», станом на теперішній час ОСОБА_1 на своїй частині домоволодіння не має самочинно збудованих та реконструйованих будівель, самозахоплення земельної ділянки не здійснювала. Зазначені споруди ОСОБА_1 бажає виділити в натурі та привласнити їм окрему адресу.

Крім того, наявність того факту, що домоволодіння є спільною частковою власністю, перешкоджає позивачці в повній мірі здійснювати своє право власності, оскільки для цього необхідна згода відповідачки, з якою має місце повне непорозуміння по всіх питаннях, а тому вирішення спірних питань, що виникають між співвласниками, є ускладненим. Згідно наданого технічного паспорту, належні позивачу будівлі мають окремий вихід. Виділ належної позивачу частини домоволодіння не завадить іншому співвласнику у здійсненні їхнього права власності і не призведе до зміни цільового призначення будівлі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одесі від 24 листопада 2016 року по справі №521/2239/13-ц між співвласниками було визначено порядок користування земельною ділянкою. Разом з тим, в технічному паспорті від 02 березня 2017 року до частини домоволодіння, яке належить ОСОБА_3 , добудовано самочинно будинок, відображений на плані літерою «А1», що складається з наступних приміщень: 1-5 підсобне, площею 13 кв.м., 1-6 гараж, площею 35,9 кв.м. та 1-7 житлова, площею 51,2 кв.м. Крім того на частині земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , самочинно побудовано сарай, відображений на плані літерою «З».

ОСОБА_2 жодним чином не скористалась можливістю звернутись до відповідних органів з метою отримання дозвільних документів, розробки проекту, виготовлення будівельного паспорту та взагалі не зчинила жодних дій, спрямованих на усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також порушення прав інших осіб.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (т. 2 а.с. 184-198).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а.с. 206-216).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінки наявним у матеріалах справи експертним висновкам, якими підтверджується здійснення відповідачем самочинного будівництва з численними порушеннями будівельних норм, з порушенням «червоних ліній» першовідводу земельної ділянки, завдання негативного впливу на належні їй на праві власності житлові приміщення; відмовляючи у задоволенні вимоги про виділ у натурі 1/2 частки спірного домоволодінні, суд безпідставно зазначив про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження технічної можливості виділити в натурі належну їй на праві власності частину домоволодіння. Такі висновки суду суперечать встановленим судом обставинам, а саме, що спірне домоволодіння складається з двох окремих кам`яних житлових будинків, та залишено поза увагою наявні у матеріалах справи експертні висновки, в яких зазначено, що домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично поділено на дві частини, що мають окремі входи, системи комунікацій, окремі прилади обліку та інше.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2020 року залишено без змін (т. 3 а.с. 43-51).

Постановою Верховного Суду від 02 лютого 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Одеська міська рада, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про виділення у натурі частки домоволодіння - скасовано, направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Одеська міська рада, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самовільних будівель, та присвоєння виділеній їй частині домоволодіння поштової адреси залишено без змін (т. 3 а.с. 184-194).

Таким чином, рішення суду першої інстанції переглядається у апеляційному порядку виключно у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Одеська міська рада, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про виділення у натурі частки домоволодіння.

Сторони про розгляд справи на 19 березня 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

19 березня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

19 березня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Одеська міська рада, Орган опіки та піклування в особі Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про розгляд справи на 19 березня 2024 року були сповіщені належним чином шляхом направлення судових повісток на офіційну електронну адресу.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для часткового скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування судом норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках (по 1/2) належить на праві спільної часткової власності домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту, зазначене домоволодіння з надвірними спорудами в цілому складається з двох кам`яних житлових будинків, позначених на схематичному плані під літерами «А, Б», прибудови «А1» та надвірних господарчих споруд, позначених під літерами: «Д, З» - сараї, «Е-вбиральня», І-ІV - мостіння, №3-6 - огорожа, загальною площею 82,8 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 841,0 кв.м.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одесі від 24 листопада 2016 року у справі № 521/2239/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою, було визначено порядок користування земельною ділянкою, згідно якого ОСОБА_2 виділено у користування земельну ділянку площею 373,3 кв.м, позначену на плані-схемі точками 1-2-3-4-5-6-7-8-12-13-1; ОСОБА_1 виділено у користування земельну ділянку площею 467,4 кв.м, позначену на плані-схемі точками 2-15-11-12-8-7-6-5-4-3-2.

Відповідач ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП за порушення правил користування жилими будинками та жилими приміщеннями і не заперечувала, що житловий будинок літ. «А1» перебуває у її користуванні та є самочинним будівництвом.

З висновку ЧП «Одеський науково-дослідний науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» від 08 лютого 2016 року № 016/2016 та технічного висновку від 12 квітня 2017 року «Про технічний стан та можливість збереження самочинно реконструйованої 1/2 частини житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1 » вбачається, що експертами зроблені позитивні висновки щодо технічної можливості подальшої безпечної експлуатації 1/2 частини одноповерхового житлового будинку літ. «А» з прибудовами літ. «а1», літ. «а2», та двоповерховою з мансардою прибудовою літ. «А1», надвірної будівлі сараю літ. «З», навісу літ. «И» та споруд, розташованих на огородженій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , самовільно збудований ОСОБА_2 житловий будинок літ. «А1», за адресою: АДРЕСА_1 , в якості індивідуального (садибного) житлового будинку.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19 червня 2019 року № 683 експертом зроблений, серед іншого, висновок про те, що у зв`язку із тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2016 року був встановлений порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , то можливо розглядати за даною адресою дві окремі земельні ділянки, які мають окремі входи та в`їзди.

Під час проведення обстеження експертом також було встановлено: прибудова літ. «А1» по АДРЕСА_1 розташована в північно-західній частині земельної ділянки на відстані: 0,1м-0,15 м - від задньої межі із суміжною земельною ділянкою, користувачем якої є ОСОБА_1 ; 0,45-0,60 м - від лівої бокової межі земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 .

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Поняття спільної часткової власності визначено у ч. 1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Частинами 1-3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Системний аналіз положень ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21 травня 2021 року у справі № 592/6413/18.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виділ у натурі належної їй на праві власності 1/2 частини домоволодіння, суд першої інстанції виходив з недоведеності технічної можливості виділу 1/2 частини домоволодіння зі спільної часткової власності в самостійний об`єкт нерухомості, а також наявності у складі домоволодіння самочинно збудованих відповідачем об`єктів нерухомого майна.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, як вже вказувалось вище, домоволодіння з надвірними спорудами, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорта складається з двох кам`яних житлових будинків, позначених на схематичному плані під літерами «А, Б», прибудови «А1» та надвірних господарчих споруд, зазначених під літерами: «Д, З» - сараї, «Е-вбиральня», І-ІV - мостіння, №3-6 - огорожа, загальною площею 82,8 кв. м.

З наявних у матеріалах справи висновку будівельно-технічної експертизи ЧП «Одеський науково-дослідний науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С. С.» від 08 лютого 2016 року № 016/2016, та технічного висновку від 12 квітня 2017 року «Про технічний стан та можливість збереження самочинно реконструйованої 1/2 частини житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1 », вбачається, що будівельно-технічними експертизами встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , поділено на дві частини, має окремі входи, автономні системи підключення комунікацій, окремі прилади обліку, а отже, колегія суддів доходить до висновку, що наявна технічна можливість виділу 1/2 частини домоволодіння зі спільної часткової власності в самостійний об`єкт нерухомості, що не заперечувалося також і відповідачем.

При цьому, як зазначала ОСОБА_1 і що підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, на належній їй частині домоволодіння та на виділеній їй у користування земельній ділянці відсутні будь-які самочинні переобладнання та споруди.

Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виділення в натурі частки домоволодіння шляхом виділення в натурі 1/2 частини домоволодіння, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з житлового будинку літера «А», приміщення 2-1, 2-2, 2-3, площа загальна 30,5 кв.м., житлова площа 15,1 кв.м., житлового будинку літера «Б», загальна площа 38 кв.м., житлова площа 24,2 кв.м., сарай літера «Д», вбиральня «Е», мостіння І- НОМЕР_1 , огородження 3-6, у якості самостійного об`єкта нерухомості.

При зазначених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині, яка переглядається, неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував обставини справи що, відповідно, призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку із чим рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2020 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про виділення в натурі частки домоволодіння шляхом виділення в натурі 1/2 частини домоволодіння, із ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2 880 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 липня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Одеська міська рада, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про виділення в натурі частки домоволодіння скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Одеська міська рада, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про виділення в натурі частки домоволодіння задовольнити.

Виділити в натурі 1/2 частину житлового будинку, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку літера «А», приміщення 2-1, 2-2, 2-3, площа загальна 30,5 кв.м., житлова площа 15,1 кв.м., житлового будинку літера «Б», загальна площа 38 кв.м., житлова площа 24,2 кв.м., сарай літера «Д», вбиральня «Е», мостіння І- НОМЕР_1 , огородження 3-6, у якості самостійного об`єкта нерухомості.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) судові витрати у справі 2880 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 12 квітня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе