УХВАЛА

12 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 947/38736/21

провадження № 61-4272ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої

діє ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду

від 05 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа,

яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мельник Ольга Миколаївна,

про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу

Мельник О. М., у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, остаточно просила:

- стягнути з ОСОБА_3 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість у розмірі

15 049,00 доларів США за договором позики від 29 грудня 2010 року;

- стягнути з ОСОБА_4 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість у розмірі

15 049,00 доларів США за договором позики від 29 грудня 2010 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 в межах вартості майна, одержаного

у спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

на користь ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 15 049,00 доларів США

за договором позики від 29 грудня 2010 року. Стягнуто з ОСОБА_4 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 заборгованість у розмірі

15 049,00 доларів США за договором позики від 29 грудня 2010 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 березня 2024 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6

25 березня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , через систему «Електронний Суд», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 05 березня 2024 року в указаній справі, в якій представник заявниці, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 05 березня 2024 року та залишити в силі рішення Київського районного суду

м. Одеси від 17 січня 2023 року.

За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання,

суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв

чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема представник заявниці у касаційній скарзі зазначає, що суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував:

- частину третю статті 267 ЦК України без врахування висновків, викладених

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі

№ 2004/1979/12, від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц,

від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пунктів 138-140 постанови Великої Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 щодо застосування позовної давності лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності;

- статтю 257 ЦК України без врахування п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та без врахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 167/1058/20 щодо продовження строків, визначених статтею 257 ЦК України, саме з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних

та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби

(COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, а саме з 02 квітня 2020 року.

Також у касаційній скарзі представник заявниці посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 цього Кодексу.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Крім того, у касаційній скарзі заявлено клопотання про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 05 березня 2024 року до закінчення її перегляду

в касаційному порядку.

Вказане клопотання мотивоване тим, що 07 квітня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В. А. на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року у справі

№ 947/38736/21 були відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_1

та № НОМЕР_2 щодо боржника ОСОБА_4 та № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 щодо боржниці ОСОБА_3 . Постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула В. А. від 10 квітня 2023 року накладено арешти на майно боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в тому числі на майно, одержане

у спадщину.

Представник заявниці вказує, що внаслідок незаконного скасування Одеським апеляційним судом рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня

2023 року, вказані виконавчі провадження будуть закінчені на підставі пункту

5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», арешти

з майна боржників будуть зняті, що може привести до відчуження боржниками нерухомого майна, отриманого ними у спадщину, і, як наслідок, неможливості виконання рішення суду в разі задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, просить зупинити дію постанови Одеського апеляційного суду від 05 березня 2024 року у справі № 947/38736/21 з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін та запобігання порушенню прав кредитора.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання

про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення

у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій

і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Клопотання про зупинення дії та виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести,

що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення

є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення

є, безперечно, необхідними в деяких випадках.

Доводи клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , не свідчать про необхідність зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду

від 05 березня 2024 року, оскільки вони є лише припущенням про ймовірність настання певних наслідків у майбутньому.

Ураховуючи вищевказане, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду

від 05 березня 2024 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати з Київського районного суду м. Одеси цивільну справу

№ 947/38736/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мельник Ольга Миколаївна, про стягнення боргу

за договором позики.

Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 05 березня 2024 року до закінчення її перегляду

в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська