РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді Єфіменко Н.В.,

за участі секретаря Лущан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

встановив:

03 вересня 2021 року ОСОБА_1 (далі: позивач) звернулась до Харківської міської ради (далі: відповідач) з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявленої позовної вимоги позивач посилалась на поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька за її проживання в іншій країні, карантинні заходи, вагітність, не спілкування з батьком декілька років, не обізнаність про його смерть та отримання свідоцтва про смерть батька лише 10.08.2021.

Відповідач проти задоволення позову заперечував за відсутності поважності причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, не доведення об`єктивних, не переборних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини та зазначив наявність у позивача можливості подачі заяви про прийняття спадщини, у строк передбачений законом, засобами поштового зв`язку.

Позивач наполягаючи на задоволенні позову посилалась на позбавлення можливості перетину кордону за рекомендації лікарів уникати тривалих подорожей під час вагітності, небезпеці захворювання на ковид-19, як загрози життю та здоров`ю матері і плоду.

До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились. Представники сторін подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Клопотань про відкладення від учасників справи не надходило, підстав передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, - судом не встановлено.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини:

Позивач є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 11.09.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 13.10.2020, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 09.08.2012 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Як вбачається з довідки від 17.11.2021, позивач з 08.05.2017 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 10.08.2021 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

На час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , один, про що свідчить інформаційна довідка з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 16.03.2020.

05.05.2020 позивач народила сина, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 14.05.2020 Норильським територіальним відділом агентства запису актів громадянського стану Красноярського краю.

Як вбачається зі спадкової справи П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори стосовної майна померлого 14.11.2019р. гр. ОСОБА_2 , спадкодавець за життя заповіт не склав, із заявами про прийняття спадщини звернулись 16.03.2020 ОСОБА_3 та 12.08.2021 позивач, через свого представника.

24.02.2021 постановою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , за відсутності документів на підтвердження родинних відносин, ОСОБА_3 відмовлено.

12.08.2021 постановою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , за пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини, позивачу відмовлено.

ОСОБА_3 звернулась з позовом до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкування за законом, як спадкоємцем четвертої черги.

05.10.2022 рішенням Київського районного суду м. Харкова у задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_3 відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106610621).

Встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує:

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальними засадами цивільного законодавства, визначеними п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За правилами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Причини пропуску позивачем вказаного строку, на переконання суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач дійсно мав перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини.

У постановах від 11 липня 2018 року у справі №381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року в справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), згідно положень ст. 89 ЦПК України.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, обґрунтовуючи поважність причин пропуску, визначеного ч.1 ст. 1270 ЦК України, строку для прийняття спадщини, посилалася не спілкування з батьком, необізнаність про його смерть, проживання в іншій країні, вагітність, рекомендації лікарів утриматись від тривалих подорожей, карантинні заходи та отримання свідоцтва про смерть батька лише 10.08.2021 р.

Між тим, обставини на які полається позивач, як на підставу для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що перешкоджали їй у встановлений законом строк, звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст.1272 ЦК України з огляду на наступне:

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) зазначено, що не спілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Сама по собі необізнаність про смерть спадкодавця, без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій з прийняття спадщини, про поважність причин пропуску зазначеного строку не свідчить.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 13 квітня 2023 року у справі № 522/17537/18.

Карантинні обмеження та віддаленість місця проживання позивача також не є поважними причинами пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Так, п.п. 2.1 п. 2 та п.п. 3.5 п. 3 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (тут і далі в редакції на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ), передбачено, що спадкова справа заводиться нотаріусом, зокрема, на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. У випадку, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

З урахуванням наведеного, доводи позивача про віддаленість місця проживання та необхідність дотримання карантинних обмежень створили непереборні перешкоди своєчасної подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька, безпідставні.

З огляду на положення Порядку вчинення нотаріальних дій, позивачка не була позбавлена можливості протягом шестимісячного строку після смерті батька подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, у т.ч. шляхом її направлення засобами поштового зв`язку, з подальшим дооформленням належним чином (із засвідченням справжності підпису) або особистим прибуттям до нотаріуса.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 15.09. 2023 у справі № 345/4153/22 (провадження № 61-9356св23).

Крім того, медичні довідки та рекомендації лікарів стосовні необхідності утриматись позивачу від тривалих подорожей, суду не надані.

Також суд не бере до уваги в якості поважності причини пропуску строку, посилання позивача на отримання свідоцтва про смерть батька лише 10.08.2021, оскільки дана обставина залежить не від труднощів в його отриманні, а пов`язана з необізнаністю позивача про смерть батька, що об`єктивно свідчить про тривалу відсутність її спілкування зі спадкодавцем.

Отже, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ст.1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач не надала безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що в силу ст.81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком, а відтак, підстав до задоволення позову не вбачається.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Харківська міська рада (; м. Харків, м-н Конституції, буд. 7).

Повне рішення складено 25.03.2024.

Суддя Н.В. Єфіменко