Справа № 216/8219/23
провадження 2/216/1048/24
РІШЕННЯ

іменем України

28 березня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Максименко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у місті Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 із залученням до участі у справі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Позивачі звернулися до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/5 частини житлового будинку з господарчими будовами за адресою: АДРЕСА_1 . З заявами при прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись діти спадкодавця - позивачі по справі та його дружина ОСОБА_3 - відповідач, яка відмовилась від своєї частки у спадщині на користь дітей. Проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що з наданих спадкоємцями документів нотаріус не має можливості встановити склад (обсяг) спадкового майна та для визнання права власності рекомендовано звернутися до суду.

Ухвалою суду від 06.03.2024 залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 .

Позивачі до суду не з`явились, їх представник, адвокат Кафтасьєва Г.В., надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, позов підтримує та наполягає на його задоволенні.

Відповідач до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає.

Третя особа, ОСОБА_4 , до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.1996, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М., зареєстрованому у реєстрі за №1-2983 та зареєстрованому у КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 19.08.1996, ОСОБА_5 належало 2/5 частини 1/4 глиноб., 1/2 глиноб. житлового будинку «А-1», житловою площею 43 кв.м., 1/4 кирп. сараю «Б», кухні «В», гаражу «Д», сарая «Г, погрібу «Е», вбиральні «И», вбиральні «К», водоколонок «І», «ІІ», огорожа №1 за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 910 кв.м., а саме, відчужуються приміщення у житловому будинку «А-1», кв. №2: 2-1 коридор 3,4 кв.м., 2-1 кухня 8,5 кв.м., 2-2 житлова 16,6 кв.м., В літня кухня, Г сарай, Е підвал, И вбиральня.

Інші 3/5 частини вказаного житлового будинку з господарчими побудовами, згідно з договором купівлі-продажу від 07.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Терещенком М.С., зареєстрованим в реєстрі за №2293 належать ОСОБА_4 .

Проведеною КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» технічною інвентаризацією та відповідно до технічного паспорта, станом на 26.04.2023, за адресою: АДРЕСА_1 виявлено наступне нерухоме майно та споруди: житловий будинок «А», загальною площею 34,4 кв.м., житловою 23,2 кв.м, житловий будинок «В», загальною площею 39,9 кв.м., житловою 17,7 кв.м, літня кухня «Б», гараж «Д», погріб «Е», вбиральня «И», вбиральня «К», сарай «Л», альтанка «М», гараж-сарай «Н», огорожа/хвіртка №1-6, водоколонка І, замощення ІІ.

Примітка: Згідно з Інструкцією змінено літеровку житлового будинку літ. «А-1» на літ «А».

Згідно з матеріалами архівної справи в користуванні ОСОБА_5 знаходилось 2/5 частини від житлового будинку садибного типу з господарчими будівлями та спорудами, а саме, група відокремлених приміщень №2 (квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 28,5 кв.м., житловою 16,6 кв.м. (2-1 коридор 3,4 кв.м., 2-1 кухня 8,5 кв.м., 2-2 житлова 16,6 кв.м.), «В» літня кухня, «Г» сарай, «Е» погріб, «И» вбиральня, окрім того збудовано сарай літ. «Л», альтанку «М», гараж-сарай «Н».

За рахунок знесення частини житлового будинку, а саме, відокремленої групи приміщень №2, загальною площею 28,5 кв.м., житловою 16,6 кв.м., загальна площа приміщень по житловому будинку «А» змінилась з 62,8 кв.м. на 34,4 кв.м., житлова з 39,8 кв.м. на 23,2 кв.м.

Замовником не надано дозвільних документів на реконструкцію літньої кухні «В» під житловий будинок «В», загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., нове будівництво сарая «Л, гараж-сарая «Н». Сарай «Г» - знесено. Збудовано альтанку «М» - зазначені будівельні роботи, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю експлуатацію згідно з постановою КМУ №406 від 07.06.2017. Літня кухня «Б», гараж «Д», вбиральня «К» - знаходяться в користуванні власника.

Крім цього, за життя ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю ІV-ДП №115717 належала земельна ділянка, площею 0,1041 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20.09.2022.

Родинні відносини позивачів зі спадкодавцем підтверджуються копією паспортів позивачів, свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу.

Згідно з даними спадкової справи №16/2023, заведеної у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. вбачається, що після смерті ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини звернулись його діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також його дружина ОСОБА_3 , яка відмовилась від своєї частки у спадковому майні на користь дітей.

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.07.2023, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/10 частки житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що з наданих спадкоємцями документів нотаріус не має можливості встановити склад (обсяг) спадкового майна.

Аналізуючи норми права, на які посилалася позивач у позові, а також норми права, які слід застосувати, мотиви їх застосування суд приходить до таких висновків.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає при умовах завершення його будівництва, введення його в експлуатацію та державної реєстрації права власності на нього. До завершення законного будівництва особа вважається власником матеріалів, які були використані в процесі створення цієї нерухомості.

Зважаючи на п. 6 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їх спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

У своїй Постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №520/17520/14-ц Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 373 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

У листі ВССУ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: «Рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема: рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови; ступінь готовності самочинного будівництва; чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб; в якому році було зведено самочинні будівлі; відповідність самочинно зведеної будівлі архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам; наявність акта приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікату відповідності; якщо нерухомість збудована в сільській місцевості, то потрібно встановити чи зареєстрована вона у погосподарській книзі сільської ради».

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Отже, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме:

- право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва;

- право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця замінений у порядку спадкування забудовник);

- право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт;

- право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Із цього приводу Верховний Суд у вказаній постанові зазначив: якщо будівництво велося згідно із законом, то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачі фактично просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на новостворений об`єкт нерухомого майна, збудований без дозвільних документів, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в розрізі даного спору, позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в частині визнання за кожним з позивачів права власності на 2/10 частини 1/4 глиноб., 1/2 глиноб. житлового будинку «А-1», житловою площею 43 кв.м., 1/4 кирп. сараю «Б», кухні «В», гаражу «Д», сарая «Г, погрібу «Е», вбиральні «И», вбиральні «К», водоколонок «І», «ІІ», огорожа №1 за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 910 кв.м., а саме, відчужуються приміщення у житловому будинку «А-1», кв. №2: 2-1 коридор 3,4 кв.м., 2-1 кухня 8,5 кв.м., 2-2 житлова 16,6 кв.м., В літня кухня, Г сарай, Е підвал, И вбиральня в повній мірі доведені належними та допустимими доказами, внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим, враховуючи відсутність у матеріалах справи зазначених вище документів, зокрема, акту введення самочинних споруд в експлуатацію, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині та в обсязі заявленому позивачами.

Крім цього, вимоги позивачів про встановлення факту належності спадкового майна спадкодавцю, не потребують судового захисту, оскільки не є спірними, а є похідними для визнання права власності на спадкове майно за позивачами в порядку спадкування за законом.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1222-1223, 1261 ЦК України, статтями ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 із залученням до участі у справі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/10 частини 1/4 глиноб., 1/2 глиноб. житлового будинку «А-1», житловою площею 43 кв.м., 1/4 кирп. сараю «Б», кухні «В», гаражу «Д», сарая «Г, погрібу «Е», вбиральні «И», вбиральні «К», водоколонок «І», «ІІ», огорожа №1 за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 910 кв.м., а саме, приміщення у житловому будинку «А-1», кв. №2: 2-1 коридор 3,4 кв.м., 2-1 кухня 8,5 кв.м., 2-2 житлова 16,6 кв.м., «В» літня кухня, «Г» сарай, «Е» підвал, «И» вбиральня.

Визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/10 частини 1/4 глиноб., 1/2 глиноб. житлового будинку «А-1», житловою площею 43 кв.м., 1/4 кирп. сараю «Б», кухні «В», гаражу «Д», сарая «Г, погрібу «Е», вбиральні «И», вбиральні «К», водоколонок «І», «ІІ», огорожа №1 за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 910 кв.м., а саме, приміщення у житловому будинку «А-1», кв. №2: 2-1 коридор 3,4 кв.м., 2-1 кухня 8,5 кв.м., 2-2 житлова 16,6 кв.м., «В» літня кухня, «Г» сарай, «Е» підвал, «И» вбиральня.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

- третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ