КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи 754/17287/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6791/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 січня 2020 року у розмірі 36 071,33 грн. станом на 22 листопада 2020 року, яка складається з наступного: 28 018,08 грн. - заборгованість за кредитом, 8 003,25 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 50,00 грн. - заборгованість за штрафами; стягнути судові витрати у розмірі 2 102,00 грн. (а.с. 1-3).

Обґрунтовуючи позовні вимог зазначав, що 03 січня 2020 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг позивача з метою укладання з ним кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивача відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» разом з Умовами та правилами і тарифами, які викладені на сайті банку https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Разом з тим, пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.10. цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта.

Банк на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено пунктом 2.1.1.12.13, що підтверджується пунктом 2.1.1.12.6 Умовами та правилами надання банківських послуг.

АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Проте, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (а.с. 1-3).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 27 березня 2024 року про виправлення описки, позов АТ «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором від 03 січня 2020 року у сумі 28 018,08 грн. та судовий збір у сумі 1 632,71 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 103-107, 147).

Не погодившись з рішенням районного суду, 05 січня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Льовкін М.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, просив скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 28 018,08 грн. та прийняти у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити; стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 110-113).

На обґрунтування скарги зазначав, що задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 28 018,00 грн. суд вказав, що відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що він не отримував від позивача грошових коштів. У мотивувальній частині рішення вказав, що на підтвердження факту укладання кредитного договору позивачем надано довідку за картками та довідку за лімітами на ім`я ОСОБА_1 за договором від 30 січня 2020 року, виписку за рахунками за період з 03 січня 2020 року по 30 березня 2021 року. Проте, матеріали справи не мітять вказаних вище довідок, які стосувались договору від 03 січня 2020 року. Відповідно до позову предметом спору є заборгованості за договором від 03 січня 2020 року та наявні в матеріалах справи довідки стосуються саме договору від 03 січня 2020 року.

Також, в оскаржувану рішенні встановлено, що згідно з наданими банком розрахунком заборгованість за кредитним договором б/н від 03 січня 2020 року, станом на 01 листопада 2020 року, становить 36 071,33 грн. Однак, в наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості стосується договору № SAMABWFC9 від 03 січня 2020 року, а не договору від 30 січня 2020 року. Таким чином, вважав, що суд неповно з`ясував обставини справи, оскільки посилався на докази, які в матеріалах справи відсутні.

Крім того, вважав, що виписка по картці за період з 03 січня 2020 року по 22 вересня 2023 року, довідки за лімітами, довідки за картками не могли бути взяті судом до уваги, оскільки вони подані з порушенням ч. 2 ст. 83 ЦПК України, оскільки зазначені вище докази не були подані разом з позовною заявою. При цьому, позивачем всупереч ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було зазначено, які докази не можуть бути подані разом з позовом, з яких докази не можуть бути подані у зазначений строк, докази, які підтверджують, що позивачем вчинені дії, спрямовані на отримання відповідних доказів. Жодних клопотань про приєднання вказаних доказів до матеріалів справи позивачем заявлено не було та будь-яких обґрунтувань неможливості подання вказаних доказів у визначений законом строк від позивача не надходило.

Звертав увагу, що вищезазначені докази були долучені позивачем до заперечень від 29 вересня 2023 року. Проте, заперечення як документ по суті справи може бути подано лише відповідачем про справі і до поданого відповідачем заперечення можуть бути долучені докази. Із заяв по суті справи позивач після подання позову мав право подати лише відповідь на відзив. Вважав, що подані позивачем заперечення за своєю суттю є письмовими поясненнями, а не запереченнями в розумінні ст. 180 ЦПК України, і відповідно на такий документ не поширюється право позивача долучати докази. При цьому, позивачем не виконаний обов`язок з направлення вказаних доказів на адресу відповідача, оскільки з наявним у матеріалах справи поштовими документами, вони направлялись відповідачу за адресою АДРЕСА_1 , а належною адресою є АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про місце реєстрації.

Також, посилався на те, що в ході розгляду справи відповідачем не було надано доказів отримання відповідачем грошових коштів, а саме первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунок боргу, на який посилається суд в рішенні не може бути тим доказом, яким підтверджує наявність боргу. Надана позивачем виписка по картці не може бути взята судом до уваги, оскільки подана в порушення порядку та строків, визначених ЦПК України. Вказував, що відповідач не отримував грошових коштів та банківської картки від позивача, а також будь-яких операцій за картками, емітованими позивачем, не вчиняв.

Стверджував, що з виписки по рахунку вбачається, що за зняття готівки загальна сума комісії становить 571 грн. Вказана сума при поданні позову була включена позивачем в основну суму боргу - суму наданого кредиту, яка була стягнута судом. Враховуючи, що відповідач грошові кошти не знімав, будь-якої домовленості про сплату відповідачем позивачу комісії за зняття грошових коштів з банкомату сторонами не погоджувалось, відповідної умови про сплату комісії в договорі сторонами не погоджувалось, умови про сплату комісії в договорі немає, з Умовами та правила надання банківських послуг відповідач не ознайомлювався, не підписував їх, а тому це свідчить про те, що відсутні підстави і для стягнення з відповідача комісії на суму 571,00 грн., як с5кладової основної суми боргу. Суд першої інстанції на вказан4у обставину уваги не звернув і стягнув з відповідача вказані кошти.

Крім того, звертав увагу, що загальна сума грошових коштів списаних позивачем у порядку договірного списання становить 15 547,08 грн. Вважав, що підстави для списання вказаної суми відсутні, оскільки між позивачем та відповідачем не укладалось жодного договору, який би уповноважував позивача списувати будь-які кошти в порядку договірного списання. Умови про договірне списання в анкеті-заяві відсутні. Проте, суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув, що свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (а.с. 110-113).

21 березня 2024 року до суду надійшов відзив від представника АТ «Акцент-Банк» - Мальованного В.В., в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги (а.с. 152-159).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» сторони по справі не оскаржували.

Таким чином, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року переглядається апеляційним судом лише в частині задоволених позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 28 018,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважав, що АТ «Акцент-Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів за період з 30.01.2020 по 01.11.2020 в сумі 28 018,25 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ «Акцент-Банк» просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 28 018,25 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 28 018,25грн., яка утворилася станом на 22 листопада 2020 року АТ «Акцент-Банк» зазначав, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак останній умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає.

З матеріалів справи вбачається, що 03 січня 2020 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 5, зворот).

За змістом анкети-заяви відповідач погодився, що вищевказана анкета-заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг о його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також самостійно знайомитись з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua

При цьому, анкета-заява не містить інформацію яка саме була видана платіжна (кредитна) картка, який кредитний ліміт було встановлено на кредитній картці, строк дії цієї картки, який рахунок відкривається на ім`я відповідача.

На підтвердження вказаних позовних вимог позивачем разом з позовною заявою було надано до суду розрахунок заборгованості за договором № SAMABWFC9 від 03 січня 2020 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом ОСОБА_1 , ОКПО- НОМЕР_3, станом на 22 листопада 2020 року (а.с. 5).

Крім того, в подальшому позивач, подаючи заперечення, надав додатково: довідку за картками (а.с. 80), довідку по лімітах (а.с.79), виписку по картці відповідача (а.с. 76).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Так, з довідки за картками, наданої АТ «Акцент-Банк» вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступну картку: № НОМЕР_2 , строком дії до вересня 2026 року (а.с. 80).

З довідки за лімітами, наданої АТ «Акцент-Банк» вбачається, що 03 січня 2020 року банком було збільшено кредитний ліміт до 15 000,00 грн., 03 січня 2020 року клієнтом встановлено кредитний ліміт у розмірі 15 000,00 грн., 03 травня 2020 року банком було збільшено кредитний ліміт до 28 100,00 грн.(а.с. 79).

Як вбачається з виписки по картці ОСОБА_1 за договором № SAMABWFC9 від 03 січня 2020 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом ОСОБА_1 , ОКПО-НОМЕР_3, станом на 22 листопада 2020 року та виписки по картці ОСОБА_1 за період з 03 січня 2020 року по 22 вересня 2023 року відповідач здійснював витрати кредитних коштів (а.с. 76-78).

Виписка за картковим рахунком відповідача, що міститься в матеріалах справи є належним доказом для визначення заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18-ц.

Оскільки відповідач фактично отримав кредит та користувався ним, а використані кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, отже з ОСОБА_2 на користь банку підлягає стягненню сума за тілом кредиту у розмірі 28 100,00 грн., що також підтверджується випискою по рахунку.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем по справі не доведено факту надання кредитних коштів відповідачу, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, відповідачу встановлений кредитний ліміт в сумі 28 100,00 грн., станом на 03 травня 2020 року (а.с. 79) та відповідач має заборгованість за тілом кредиту ( а.с.5).

Щодо доводів позивача, що він не вчиняв жодних дій щодо отримання банківської картки та доказів на підтвердження вказаного позивачем не надано, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач брав участь в розгляді справи, а тому мав об`єктивну можливість надати до суду довідку від Банку про відсутність факту видачі йому банківської картки з номером № НОМЕР_2 . При цьому, доказів на підтвердження заперечень проти вчинення дій щодо отримання банківської картки до районного суду не надав, не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів відхилила відповідні доводи і заперечення відповідача проти факту укладення кредитного договору і отримання за ним банківської картки з кредитним лімітом на суму 28 100,00 грн.

Також, апелянт посилався на те, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуальних норм взяв до уваги докази, надані повивачем до заперечень, а саме: довідку за картками (а.с. 80), довідку по лімітах (а.с.79), виписку по картці відповідача (а.с. 76).

Проте, суд критично оцінює вказані доводи, оскільки надані позивачем докази після скасування заочного рішення під час нового розгляду районним судом справи по суті спору.

Також, в апеляційній скарзі апелянт посилався, що банком неправомірно нараховано в заборгованість за основною сумою боргу комісії в розмірі 571,00 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаними доводами апеляційної скарги, оскільки умови про сплату комісії за зняття грошових коштів з банківської картки сторонами у Заяві-анкеті не погоджувалось.

У відзив на апеляційну скаргу позивач зазначав, що 03 січня 2020 року було підписано заяву про договірне списання коштів (регулярний платіж), на підтвердження чого надав до відзиву копію заяви на договірне списання від 03 січня 2020 року (а.с. 155), проте колегія суддів не може прийняти до уваги вказаний доказ.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

АТ «Акцент-Банк» є позивачем у справі, тому мав об`єктивну можливість подати докази до позовної заяви або в суді першої інстанції. Оскільки банк не навів поважних причин не подання цих доказів, які були додані ним до апеляційної скарги, до районного суду, тому колегія суддів не прийняла їх до уваги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру стягнутої заборгованості з ОСОБА_1 з 28 018,08 грн. до 27447,08 грн. (28 018,08 грн. - 571 грн. (комісія за зняття готівки)).

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, а тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором від 03 січня 2020 року, зменшивши її розмір з 28 018,00 грн. до 27 447,08 грн.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1599,41 грн. судового збору, пропорційно до частини задоволених вимог (76,09 %), за розгляд справи судом першої інстанції, сплата якого підтверджується платіжним дорученням (а.с. 23).

Крімтого, при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 3 153,00 грн. (а.с. 128). Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення апеляційної скарги, пропорційно до частини задоволених вимог апелянта (2.03%) з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 64 грн. за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. 367, 368, 376, 381-383, ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ - 14360080) заборгованості за кредитним договором від 03 січня 2020 року, зменшивши її розмір з 28 018,00 грн. до 27 447 (двадцять сім тисяч чотириста сорок сім) грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ - 14360080) -1 599 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 41 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ - 14360080) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) 64(шістдесят чотири) грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова