Справа №522/1725/21
Провадження №4-с/522/39/24
УХВАЛА

12 квітня 2024 року суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач ОСОБА_2 , про визнання незаконним розрахунку державного виконавця заборгованості зі сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До суду 28.03.2024 року надійшла скарга ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Сігнаєвським Андрієм Олеговичем, про визнання незаконним розрахунку заборгованості по сплаті аліментів .

Матеріали скарги суддя отримала 29.03.2024 року.

Ухвалою суду від 01.04.2024 року скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху.

11.04.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Сігнаєвський А.О. надав суду заяву про усунення недоліків разом зі скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач ОСОБА_2 , про визнання незаконним розрахунку, в якій просить визнати незаконним розрахунок державного виконавця Малиновського відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заборгованості зі сплати аліментів зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у ВП №68637848.

Зазначену заяву суддя отримала 12.04.2024 року.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст.449 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст.126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення..

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою 28.03.2024 року, в якій зазначила, що державним виконавцем Малиновського ВДВС у м.Одесі примусово виконується виконавчий лист №522/1725/21, виданий 27.01.2022 року Приморським районним судом м.Одеси щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/8 часток доходу щомісяця, починаючи з 28.01.2021 року по 30.06.2024 року (ВП №68637848). Не погоджуючись з розрахунком заборгованості аліментів, ОСОБА_1 звернулася до Малиновського ВДВС з заявою про отримання перерахунку від 05.12.2023 року. 18.12.2023 року нею було отримано відповідь з розрахунком заборгованості від 05.12.2023 року.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що скаржником в своїй скарзі не ставиться питання щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду із вищевказаною скаргою.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З матеріалів скарги вбачається, що розрахунок заборгованості отримано ОСОБА_1 18.12.2023 року, проте остання звернулася до суду зі скаргою лише 28.03.2024 року, тобто після спливу встановленого ст.449 ЦПК України строку на подання такої скарги. оскільки останнім днем звернення до суду зі скаргою є 28.12.2023 року.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновський ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м.Одеса), стягувач ОСОБА_2 , про визнання незаконним розрахунку державного виконавця заборгованості зі сплати аліментів - залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.81, 126, 127, 260, 261, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач ОСОБА_2 , про визнання незаконним розрахунку державного виконавця заборгованості зі сплати аліментів залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особи, заяви яких залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, мають право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 12.04.2024 року.

Суддя Домусчі Л.В.