Справа № 135/237/24
Провадження № 2/135/149/24
РІШЕННЯ

іменем України

12.04.2024 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що 03.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №4864296 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого, товариство зобов`язалося надати у власність позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах зазначених в договорі, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за його користуванням. Згідно умов договору позивач передав відповідачу кошти в сумі 10 100 грн на строк 30 днів до 02.11.2021. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 10 100 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Проте, відповідач 02.11.2021 свої зобов`язання щодо повернення кредиту на нарахованих процентів не виконала, та не уклала угоду про пролонгацію строку дії Кредитного договору, у зв`язку з чим Кредитний договір на підставі п.4.3 Кредитного договору було пролонговано автоматично на 90 календарних днів. У подальшому відповідач оплату за Кредитним договором не здійснювала.

17.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №17.01/23-Ф, відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняв належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги за Кредитними Договорами згідно Реєстру.

Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні Кредитного договору.

Станом на 09.02.2024 заборгованість відповідача по кредитному договору складає 33 128 грн, з яких: 10 100 грн тіло кредиту; 23 028 грн нараховані проценти за користування коштами.

Крім того, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем на підставі ст.625 ЦК України нараховано відповідачу інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми: 9 176,48 грн - інфляційні втрати, 2 009,46 грн - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання.

Отже, позивач просить суд стягнути з відповідача на його суму заборгованості в розмірі 33 128,00 грн; 9 176,48 грн - інфляційні втрати, 2 009,46 грн - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, а також сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн., витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.02.2024 відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу ОСОБА_1 ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу ОСОБА_1 за місцем її реєстрації ( АДРЕСА_1 ), проте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося у зв`язку з відсутністю відповідача за вказаною адресою.

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2021 ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» уклала договір №4864296 про надання споживчого кредиту із ТОВ «Авентус Україна», яке є фінансовою установою, відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося на умовах, встановлених Договором, надати споживачу кредит у гривні, а споживач ОСОБА_1 зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За умовами укладеного договору (п.п1.3, 1.4 Договору) сума кредиту складає 10 100 грн на строк 30 днів до 02.11.2021.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абзацу другого ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Таким чином, між ОСОБА_1 03.10.2021 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4867296 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано 101000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, на строк 30 днів, з терміном погашення до 02.11.2021, зі сплатою відсотків 1,90% в день в межах строку кредитування. Договір про надання споживчого кредиту №4867296 від 03.10.2021 підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.1 договору №4867296 від 0310.2021 кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до довідки платіжного провайдера ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №2353 від 20.01.2023 та договору № 087/20-П від 08.07.2020, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий Дім» та ТОВ «Авентус Україна» про здійснення платежів з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів, відповідачу ОСОБА_1 перераховані грошові кошти в сумі 10 1000 грн. на платіжну картку, реквізити якої надані ОСОБА_1 . первісному кредитору з метою отримання кредиту, що відповідає пункту 2.1. кредитного договору.

Відтак вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1 Кредитного договору є належним і достатнім доказом виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за договором щодо надання 10 100 грн. кредиту відповідачу.

Проте, відповідач ОСОБА_1 до 02.11.2021 свої зобов`язання щодо повернення кредиту на нарахованих процентів не виконала, не уклала угоду про пролонгацію строку дії Кредитного договору, у зв`язку з чим Кредитний договір на підставі п.4.3 Кредитного договору було пролонговано автоматично на 90 календарних днів поспіль. У подальшому відповідач оплату за Кредитним договором також не здійснювала. Таким чином, проценти за користування кредитом нараховувалися відповідачу ОСОБА_1 з 03.10.2021 по 31.01.2022 включно.

Умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків після місячного строку дії договору, оскільки умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію. Пунктом 4.3 вказаного договору визначено порядок пролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1). Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору шляхом підписання вказаного Кредитного договору, про що зазначено в п. 4.4 Договору. Споживач вважається таким, що протрочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору.

Таким чином, суд вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачки перед ТОВ «Авентус України»: 10 100 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23 028 грн процентів за користування кредитом, таким, що відповідає умовам Кредитного договору №4864296 від 03.10.2021.

Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

17.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (Фактор) укладено договір факторингу №17.01/23-Ф, відповідно до умов якого, Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно Витягу Реєстру боржників від 17.01.2023 (Додаток №1 до Договору Факторингу №17.01/23-Ф від 17.01.2023) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняв, а ТОВ «Авентус Україна» передав право вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 за договором №4864296 на суму 33 128,00 грн, з яких: 10 100 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту); 23 028 грн - заборгованість за процентами.

Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на законних підставах набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №4864296 від 03.10.2021 в розмірі 33 626,03 грн, з яких: 10 100 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту); 23 028 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, оскільки за договором факторингу, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 4864296 від 03.10.2021 відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в розмірі 33 128 грн, з яких: 10 100 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тілом кредиту); 23 028 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 10200 грн. 80 коп. - інфляційні втрати, 1924 грн. 87 коп. - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання.

Суд не погоджується із розрахунком позивача в частині інфляційних втрат і 3 % річних, оскільки вони нараховані, в тому числі за період введення в Україні воєнного стану, що суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Оскільки до позивача перейшло право грошової вимоги, яка вже була простроченою, а тому як новий кредитор, позивач мав право нарахувати інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ст.625 ЦК України, тому суд вважає підставним стягнути з відповідачки ОСОБА_1 інфляційні втрати та 3 % річних за період з 01.02.2022 по 23.02.2022.

Інфляційні втрати за лютий 2022 складають (101,6 х 33128 грн)/100-33128 грн/ 28 х 23 = 435,40 грн.

3 % річних за 23 календарних дні за період з 01.02.2022 до 23.02.2022 становить 33128 грн. х 3%/100/365 днів х 23 календарних дні = 62,63 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату послуг адвоката з надання правової допомоги суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У ч.3 ст.137 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у справі згідно з договором про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» надавалася адвокатом Столітнім М.М., свідоцтво серії КС № 9422/10 від 18.09.2020. Згідно звіту про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2023, від 09.02.2024 року загальна вартість наданих послуг адвоката за правову допомогу складає 10 000 грн.

Згідно платіжної інструкції №3472 від 13.02.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило адвокату Столітньому М.М. 10 000 грн на підставі рахунку на оплату по замовленню №2183/09/02 від 09.02.2024.

Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно з цим, проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом Столітнім М.М., складність справи, яка розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, враховуючи, що адвокат приймає участь у великій кількості аналогічних справ, предметом спору у яких є стягнення кредитної заборгованості за типовими кредитними договорами, укладеними між ТОВ «Авентус Україна» та боржниками, співмірність розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу з обсягом виконаних адвокатом робіт (послуг), суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним розміром правничої допомоги є саме 3 000 грн., що підлягає стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог (75,88%) 2 276,40 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог.

При звернені до суду ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»було сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»підлягають задоволенню частково, розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, (розмір заявлених вимог 44 313,94 грн (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 33 626,03 грн(75,88%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1838,18 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 76, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, 03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4864296 від 03.10.2021 в розмірі 33 626 (тридцять три тисячі шістсот двадцять шість) гривень 03 копійки, з яких: 10 100 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту); 23 028 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 435,40 грн - інфляційні втрати, 62,63 грн - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання.

В іншій частині позову ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, 03150, м.Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 276,40 грн, судовий збір в сумі 1838,18 грн, а всього - 4 114 (чотири тисячі сто чотирнадцять) гривень 58 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова