Справа № 439/1518/23 Головуючий у 1 інстанції Рахімова О.В.
Провадження № 22-ц/811/3805/23 Доповідач в 2-й інстанції Шандра М. М.
УХВАЛА

09 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

встановила:

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 05.12.2023 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які присуджені згідно рішення Бродівського районного суду Львівської області від 27.07.2017 справа № 439/784/17 з твердої грошової суми 1000,00 гривень та ухвалено стягувати аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення за заміненим способом з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відкликано з примусового виконання виконавчий лист, виданий на виконання рішення Бродівського районного суду Львівської області № 439/784/17 від 27.07.2017 у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд здійснюючи розрахунок його місячних доходів та витрат вказав, що на утримання двох дітей він витрачає 2000 грн, однак зазначений висновок не відповідає дійсності, оскільки фактичні витрати на двох дітей є значно більшими. Так, за період з 19.10.2022 по 31.08.2023 він надіслав лише на картку 22 000 грн, тобто в середньому додатково 2 200 грн щомісячно, не враховуючи ті кошти, які передавались готівкою. Однак суд, з незрозумілих мотивів, провів розрахунок таким чином, що об`єднав вартість придбаного самоката, який купувався окремо та частину платіжок поза межами виконавчого провадження і у підсумку розділив 22 000 грн на 14 місяців. Розрахунки суду першої інстанції є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Також позивачка зазначила про те, що не вистачає коштів на харчування, проживання, розвиток, навчання і відпочинок дитини. Разом з цим, позивач не надає жодних доказів, які б свідчили про розмір понесених нею витрат на навчання, гуртки, відпочинок та розваги сина, як і не доводить, що розмір фактично сплачених відповідачем аліментів не покриває такі витрати. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення. Позивачкою не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували несення нею особисто витрат пов`язаних з доглядом, лікуванням сина (придбання ліків, побутових товарів, товарів першої необхідності, витрат на навчання, розваги та його розвитку тощо).

Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

05.02.2024 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, до якого долучено відповідь військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2023 № 2062, згідно якої ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення та в складі підрозділу приймає безпосередню участю у бойових діях (в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі в стримування збройної агресії російської федерації).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що провадження у справі слід зупинити, виходячи з такого.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.

Пунктом 2 частини першої вказаної правової норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває і на час розгляду даного клопотання.

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Як вбачається з відповіді військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2023 № 2062, відповідач ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення та в складі підрозділу приймає безпосередню участю у бойових діях (в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі в стримування збройної агресії російської федерації). Військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, яка переведена на воєнний стан, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

Наведене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 466/5393/22 (провадження № 61-7529св23).

Разом із тим, колегія суддів зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів зупинитидо припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено: 15.04.2024

Головуючий

Судді