Провадження № 2/201/1101/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

02.11.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с. № 4-6).

Провадження по справі було відкрито ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.11.2023р. та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом сторін) (а.с. № 16).

Ухвалою суду від 19.12.2023р. за ініціативою суду сторонам було надано строк для примирення 3 місяці (а.с. № 47). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.03.2024р. провадження по справі було поновлено (а.с. № 56).

Представник позивачки адвокат Петрина С.М. (діє на підставі ордеру від 27.10.2023р. а.с. № 10) у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що сторони зареєстрували шлюб 01.08.2008р. у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 250. У сторін 08.10.2010р. народилася донька ОСОБА_3 . В позові також зазначено, що останні кілька років шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Причиною розриву подружніх відносин стали відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрату почуття любові. Представник позивачки вважав, що родина сторін розпалася остаточно.

Позивачка по тексту заяви від 11.12.2023р., яка надійшла на е/пошту суду, просила суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. В цій заяві уточнила, що шлюбні відносини з чоловіком вони припинила з 09.03.2022р., втім рішення подати позов до суду про розірвання шлюбу вони з відповідачем прийняли 01.10.2023р. (а.с. № 39).

Заяву про розгляд справи за її відсутності позивачка направила на е/п і 04.03.2024р. (а.с. № 54).

Представник позивачки адвокат Петрина С.М. 22.03.2024р. на е/пошту суду також надіслав, по тексту якої просив суд справу розглядати за його відсутності (а.с. № 66). Аналогічна за змістом заява від адвоката надійшла до суду також і засобами поштового зв`язку (а.с. № 21).

Відповідач в заяві до суду від 11.04.2024р. зазначив, що згоден на розірвання шлюбу, стверджував, що шлюбні стосунки з дружиною вони остаточно припинили з 01.10.2023р., під час наданого судом строку на примирення відновлення шлюбних стосунків з дружиною не відбулося. В цій заяві відповідач також просив суд розглядати справу за його відсутності (а.с. № 69).

Таким чином, суд на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 11.04.2024р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяви позивачки від 11.12.2023р. та 04.03.2024р., її представника від 22.03.2024р., відповідача від 11.04.2024р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.08.2008р. у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 250 (а.с. № 8).

У подружжя є малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.№ 9).

Ухвалою суду від 19.12.2023р. сторонам за ініціативою суду було надано строк на примирення - три місяці та провадження у справі було зупинене на цей час (а.с. № 47).

Відповідно до абзацу 5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, зі слів представника позивачки, через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрату почуття любові. Позивачка після спливу строку на примирення наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач після спливу строку на примирення також висловив свою згоду на розірвання шлюбу.

Іншої причини припинення шлюбних стосунків, ніж ті, що зазначав представник позивачки, відповідач протягом розгляду справи суду не повідомив. В заяві від 19.12.2023р. зазначав, що позивачка виїхала до Німеччини з дитиною в березні 2022р. на початку військової агресії з боку РФ, втім в березні 2023р. та серпні 2023р. позивачка з дитиною приїздила до нього у м. Дніпро.

Відповідач, як в заяві від 19.12.2023р., так і в заяві від 11.04.2024р., стверджував, що шлюбні стосунки з дружиною вони остаточно припинили з 01.10.2023р. (а.с. № 43, 69).

Отже, судом встановлено, що сторони остаточно припинили шлюбні відносини з жовтня 2023р.

До такого висновку суд дійшов, як з огляду на заяви відповідача від 19.12.2023р. та 11.04.2024р., так і ті обставини, що позивачка ухвалу суду від 19.12.2023р., де був зазначений судом саме цей період остаточного припинення шлюбних відносин, не оскаржувала.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно були припинені з 01.10.2023р. (отже, півроку назад) і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, наданий судом строк для примирення результатів не дав, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу після спливу строку для примирення так само не висловив, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу.

Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки суду невідома думка позивачки з цього питання.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, та приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073грн. 60коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, п.5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, який зареєстрований 01.08.2008р. у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 250, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.