КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/5516/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 365/338/23

01 квітня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сікорської Ірини Станіславівни на рішення Згурівського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Хижного Р.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1520529-А від 29 липня 2021 року.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 29 липня 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» було укладено електронний кредитний договір № 1520529-А (далі - кредитний договір). Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН», затверджених наказом ТОВ «СС ЛОУН» № 1406-1 від 14 червня 2021 року. Правила розміщені у вільному доступі на веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН» www.ccloan.ua, і відповідач мав можливість ознайомитись з цими документами до укладення кредитного договору.

За умовами укладеного сторонами кредитного договору (п. 2.6.1. кредитного договору) загальний розмір наданого кредиту складає 18 000,00 грн, строк кредитування з 29 липня 2021 року по 27 сепрня 2021 року включно (п. 2.6.2 кредитного договору), зі сплатою за користування кредитом процентів за стандартною ставкою в розмірі 0,597 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 2.6.4 кредитного договору).

Після укладення кредитного договору 29липня 2021 року відповідач отримав кредит в сумі 18 000,00 грн на свою платіжну картку № НОМЕР_1 .

Також 27 серпня 2021 року між сторонами було укладено додаткову угоду про продовження строку користування кредитом до 29 серпня 2021 року за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Позивач зазначав, що кредитор ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 18 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача.

У встановлений термін 29серпня 2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договоруузв?язку з чим, а також керуючись умовами зазначеного кредитного договору та умовами додаткової угоди (авто пролонгація) в редакції від 27 серпня 2021 року, кредитний договір було автопролонговано, з продовженням строку користування кредитом на 20 календарних днів, тобто, до 18 вересня 2021 року включно. Процентна ставка за додатковою угодою 1,99 % за кожен день користування кредитними коштами. В період автопролонгації діє підвищена процентна ставка в розмірі 2,99 %. Сторони погодили, що угода про автопролонгацію договору підписується позичальником одночасно з підписанням цього договору.

Пунктами 1.2-1.6 Угоди до кредитного договору (автопролонгація), сторони узгодили, що в період автопролонгації з 30 серпня 2021 року по 18вересня 2021 року позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Загальна вартість кредиту становить 40 011,48 грн.

У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту, а саме - 18 вересня 2021 року, відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 18000,00 грн - тіло кредиту та 22 011,48 грн - нараховані проценти. Неустойка за неналежне виконання умов кредитного договору відповідачу не нараховувалась.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 06жовтня 2021 року між ТОВ "СС ЛОУН", як клієнтом, та ТОВ "ФІНФОРС", як фактором, було укладено договір факторингу № 3 згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Заборгованість відповідача по кредитному договору перед ТОВ "ФІНФОРС" не погашена і складає 18 000,00 грн - тіло кредиту та 22 011,48 грн - нараховані проценти, всього 40 011,48 грн.

Посилаючись на викладені обставини позивач ТОВ "ФІНФОРС" просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму боргу за кредитним договором № 1520529-А від 29 липня 2021 року в розмірі 40 011,48 грн, з яких: 18 000,00 грн - заборованість за тілом кредиту, 22 011,48 грн - нараховані проценти, а також судовий збір у розмірі 2684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» () суму заборгованості за кредитним договором № 1520529-А від 29.07.2021 року в розмірі 40011 (сорок тисяч одинадцять) гривень 48 коп., з яких: 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 22011 (двадцять дві тисячі одинадцять) гривень 48 коп. - нараховані проценти.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сікорська Ірина Станіславівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Згурівського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС».

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин та доказів, на які посилались сторони в обгрунтування своїх вимог та заперечень.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема, копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за договором № 1520529-А від 29 липня 2021 року.

Вважає, що позивач ТОВ «ФІНФОРС», звертаючись до суду з даним позовом, повинен був отримати від первісного кредитора первинні документи, які підтверджують перерахування на належний відповідачу рахунок чи видачу йому коштів за вищевказаним кредитним договором, а також розміру заборгованості за ним.

З наданих позивачем ТОВ «ФІНФОРС» додатків до позовної заяви неможливо встановити отримання відповідачем від кредитодавця кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів, тощо.

Зазначені суми заборгованості за кредитом, які встановлені позивачем ТОВ «ФІНФОРС», є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, а тому не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача з огляду на їх неналежність та недопустимість.

Отже, ТОВ «ФІНФОРС» не довело заявлених позовних вимог, що є його, а не відповідача процесуальним обов`язком, передбаченим статтями 12,13, 81 ЦПК України. Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 серпня 2022 року у справі №156/268/21.

Таким чином, на думку сторони відповідача, судом першої інстанції ухвалено рішення про стягнення заборгованості за відсутності будь - яких доказів, що підтверджували б видачу відповідачу кредитних коштів, а відтак суд першої інстанції неправильно застосував норми статей 1046, 1047 ЦК України і взагалі не застосував п.п. 1.3, 1.13, 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджену постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, що свідчить про ухвалення рішення з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

До того ж, сторона відповідача вважає що, враховуючи вимоги Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», укладення договору позики між сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором у даному випадку не підтверджується.

Більш того, відповідно до Повідомлення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 13 лютого 2019 року, належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ІТС, якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.

Проте, позивачналежних та допустимих доказів, у яких було б зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів, надано не було, а відтак судом першої інстанції було неправильно та неповно досліджено обставини справи, внаслідок чого зроблено хибний висновок про укладення договорів.

Щодо неправильного застосування судом першої інстанції ст.1048, 1054, 1056-1 ЦК Українизазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика палата ВС у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18, Верховний Суд в постанові від 06.02.2019 у справі № 175/475/15-ц.

Вказує, що відповідач не складав із позивачем додаткові угоди про продовження строку користування кредитними коштами та не погоджував графіки платежів, використовуючи електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, підписання договору № 1520529-А від 29.07.2021року та додаткової угоди від 29.07.2021року за допомогою електронного підпису з однаковим одноразовим ідентифікатором - f12926 по своїй суті є неможливим.

Без отримання листа на адресу електронної пошти чи смс-повідомлення із новим одноразовимідентифікатором, без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна чи пароля особистого кабінету, додаткова угода укладена бути не може.

Отже, підписання додаткової угоди відповідачем без отримання нового одноразового ідентифікатора є технічно неможливим.

Таким чином, на переконання сторони відповідача, позивач змінив умови основного договору без відома та погодження з відповідачем та, відповідно, нарахував проценти за більший період, з чим неправомірно погодився суд першої інстанції.

Крім того, згідно з ч.4 ст. 1056-1 ЦК України якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка.

Відповідно до пункту 6 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені ч.4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем в якому завершується дія карантину встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів).

Сторона відповідача вважає, що згідно з умовами кредитного договору у відносинах між сторонами застосовано фіксований тип процентної ставки. Натомість у період пролонгації дії кредитного договору з 29.07.2021 року відповідачем, всупереч положенням ч.4 ст. 1056-1 ЦК України та пункту 6 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», застосовано підвищену процентну ставку в розмірі 2,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що договір було пролонговано на новий строк, то після 27 серпня 2021 року не було законних підстав для нарахування відсотків за кредитом, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача відсотків у вказаний період.

З урахуванням наведеного, сторона відповідача вважає висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача процентів в сумі 22 011,48 грн таким, що не ґрунтується на нормах права.

Також в апеляційній скарзі відповідачем заявлена вимога про стягнення з ТОВ «ФІНФОРС» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. та судового збору, сплачений за поданя апеляційної скарги.

У письмових поясненнях позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» в особі директора Світлани Плохути просить залишити апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін посилаючись на те, що рішння Згурівського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року є законним та обґрунтованим.

Зазначає, що позивачем було надано до суду низку доказів, в тому числі паперову копію укладеного сторонами електронного кредитного договору, довідку про верифікацію банківської картки AT КБ «Приватбанк» та довідку про видачу кредитних коштів ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» (остання колонка такої довідки містить статус «Прийнято», тобто, кошти отримані позичальником кредитних коштів), які в сукупності надали суду першої інстанції підстав дійти обґрунтованого висновку щодо факту укладення кредитного договору в електронній формі та виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Дійсно, довідка AT КБ «Приватбанк» про верифікацію банківської картки, маска картки № НОМЕР_3 вказує на те що верифікація даної банківської картки проводилася 28 квітня 2021 року, тобто, до укладення з відповідачем договору № 1520529-А від 29 липня 2021 року.

Проте, з Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН» від 14.06.2021року № 1406-1вбачається, що під час подання повторних заявок на отримання кредиту заявник не проходить етапи 4.2- 4.6 цих Правил. При цьому, перед поданням повторної заявки заявник може повідомити Товариство про зміну персональних даних, у тому числі, номеру телефону, електронної пошти, зареєструвати інші платіжні картки для отримання коштів чи погашення кредиту. Заявник зобов`язаний повідомити Товариство про усі зміни наданих у процесі реєстрації даних у порядку, втановленому цими Правилами. Відправляючи заявку на отримання кредиту, заявник підтверджує актуальність усіх наданих даних.

За інформацією, наданою первісним кредитором, апелянт був активним користувачем кредитних продуктів ТОВ «СС ЛОУН»і 28 квітня 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_2 вже був укладений кредитний договір № 1371181-А під час укладення якого AT КБ «Приватбанк» проводило верифікацію банківської картки, а позичальник після укладення зазначеного кредитного договору не змінював та не додавав в ІТС первісного кредитора інших банківських карток для отримання кредитних коштів. З огляду на це повторна верифікація банківської картки не проводилася у відповідності до Правил надання коштів в кредит № 1406-1, які містяться в матеріалах справи (додаток № 10 до позовної заяви).

Посилання відповідача на невідповідності поданих позивачем документів приписам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не відповідають дійсності. ТОВ «ФІНФОРС» є факторинговою компанією, що діє на підставі міжнародних стандартів бухгалтерського обліку, а отже, в розумінні приписів вказаної норми Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» довідка про видачу кредитних коштів ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» та оригінал картки № 376 від ТОВ «СС ЛОУН», тобто, первісного кредитора, який відповідно до внутрішньої облікової політики веде облік заборгованості за укладеними кредитними договорами саме за рахунком № 376 є первинними бухгалтерськими документами в розумінні приписів ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Окрім того, посилання відповідача на різноманітну практику Верховного Суду не відповідають дійсності щодо даних правовідносин, оскільки вони регулюють саме діяльність банківських установ. ТОВ «ФІНФОРС» є факторинговою компанією та не відноситься до банківських установ, а отже приписи вказаної судової практики не регламентують діяльність позивача.

Крім того, постанова правління НБУ № 254 від 18.06.2003 року втратила чинність.

Вказує, що договір між первісним кредитором та відповідачем (апелянтом) укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому відповідач (апелянт) через особистий кабінет на Веб-сайті подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «СС ЛОУН» надіслало позичальникові за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позичальник і використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Відповідні правовідносини, що склалися між відповідачем та правонаступником кредитора регулюються нормами Закон України«Про електронну комерцію».

Підписання кредитного договору та угоди про (автопролонгацію), що є його невід`ємною частиною відбувалося ідентифікатором f12926, а підписання додаткової угоди № 1 відбувалося за допомогою іншого ідентифікатора fp425287, що додатково свідчить про волевиявлення апелянта до договірних відносин з первісним кредитором на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 6.5.договору увипадку застосування автопролонгації строку дії договору та, відповідно, продовження строку користування кредитом, отриманим за акційною процентною ставкою, позичальник сплачує проценти за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати за стандартною процентною ставкою. У такому випадку нарахування процентів відбувається наступним чином: за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту, зазначеної у п.2.6.3 цього договору, проценти перераховуються як різниця між стандартною процентною ставкою та акційною процентною ставкою. Таке перерахування відбувається у перший день дії автопролонгації.

Звертає увагу на те, що відповідач частково сплатив відсотки за користування кредитними коштами, що свідчить про вчинення конклюдентних дій останнім, саме- обслуговування свого боргу.

Отже, з викладеного вбачається, що нарахування заборгованості первісним кредитором здійснювалися у кредитний період відповідно до умов договору, (автопролонгації) та додаткової угоди № 1 та відповідно до норм чинного законодавства України.

До того ж, відповідачем не надано обґрунтованого контррозрахунку, а обставини, на які посилається апелянт, нічим не підтверджуються.

З урахуванням наведеного, сторона позивача вважає, що твердження відповідача про відсутність доказів ознайомлення відповідача з Правилами надання коштів в кредит на веб-сайті кредитора», відсутність доказів підписання кредитного договору в електронній формі» та відсутність доказів видачі кредиту спростовуються наявною в матеріалах справи паперовою копією кредитного договору, підписаного в електронній формі, підписанням якого апелянт засвідчив, що ознайомлений з Правилами надання коштів в кредит, а тому викладені в апеляційній скарзі доводи не відповідають дійсним обставинам справи та є такими, що направлені на введення суду в оману, оскільки не підтверджуються доказами, є виключно особистими припущеннями відповідача та переслідують мету уникнення виконання взятих на себе зобов`язань по кредиту.

Натомість, судом першої інстанції вірно оцінено наявні в матеріалах справи докази, як окремо, так і в сукупності, що дало змогу ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Щодо розрахунку відповідача в частинісудових витрат на правничу допомогу зазначає, що визначені апелянтом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн є завищеними, необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» - Нідзельський Олег Олександрович заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене судом апеляційної інстанції, відповідач та його представник адвокат Сікорська Ірина Станіславівна не з`явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

В окремо поданій заяві представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сікорська Ірина Станіславівна, керуючись частиною 3 статті 211 ЦПК України, просила здійснювати розгляд справи без участі сторони відповідача (а.с. 165).

Відповідно до вимог статті 128, 130, 211, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторони відповідача.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 липня 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН», свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, видане Національним банком України від 23.12.2020 року, серія та номер свідоцтва НОМЕР_4 , реєстраційний № НОМЕР_5 на провадження господарської діяльності з надання коштів у позику, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту, видана Нацкомфінпослуг 13.04.2017 року, термін дії бестроково, та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» було укладено електронний кредитний договір № 1520529-А.

Кредитний договір укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН», затверджених наказом ТОВ «СС ЛОУН» № 1406-1 від 14 червня 2021 року. Правила розміщені у вільному доступі на веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН» www.ccloan.ua. До кредитного договору додано паспорт кредиту, яким визначено суму кредиту, строки та порядок його погашення, процентна ставка за кредитом, процентна ставка за кредитом після автопролонгації,тощо.

За умовами укладеного кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 18 000,00грн, строк кредиту з 29.07.2021 по 27.08.2021 включно -пункти 2.6.1., 2.6.2.кредитного договору.

Відповідно до п. 2.6.4.кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за стандартною ставкою в розмірі 0,597 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 695,35%.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом починається з дати зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника у разі отримання кредиту в безготівковій формі. При отриманні кредиту готівкою нарахування процентів за користування кредитом починається з дати отримання грошового переказу позичальником у пункті наданняфінансових послуг.

Сторони кредитного договору визначили (пункти 5.1.-5.6), що позичальник має право продовжити строк користування кредитом. Для продовження строку користування кредитомпозичальник сплачує кредитодавцю нараховані проценти зату кількість днів, на яку бажає продовжити строк.

У разі не сплати позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору та не продовження строку дії договору, кредитодавцем застосовується автопролонгація з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Позичальник, який підпис даний договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження строку дії договору дня запланованої дати повернення кредиту ще на 20 календарних днів. Позичальник вважається таким, що прострочив повернення кредиту у разі, якщо він не повернув кредит і не продовжив строк користування кредитом до дня закінчення дії строку автопролонгації.

Позичальник має право подовжити строк користування кредитом необмежену кількість разів. Факт оплати позичальником нарахованих процентів є підставою для оформлення відповідної додаткової угоди до цього Договору.

При кожному продовженні строку користування кредитом між позичальником та кредитодавцем укладаються відповідні додаткові угоди, які є невід`ємними частинами цього Договору.

У випадках продовження строку дії договору відбувається перерахунок загальної вартості кредиту. Результати таких перерахунків зазначаються у відповідних додаткових угодах до цього Договору.

Якщо до запланованої дати повернення кредиту позичальник бажає продовжити строк користування кредитом, датою продовження строку дії договору та строкукористування кредитом є дата, наступна за запланованою.

Відповідно до підпунктів 5.7.1.- 5.7.2. пункту 5.7. договору сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом/неоформлення продовження строку користування кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей Договір вважатиметься автопролонгованим, а строк користування кредитом - продовженим на наступних умовах: строк автопролонгацїі договору та подовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту ( або новою запланованою датою повернення кредиту у випадку оформлення продовження строку користування кредитом), і до спливу 20 (двадцяти) календарних днів включно; у період автопролонгацїі діє підвищена процентна ставка у розмірі 2.99% в день.

Сторони погодили, що угода на автопролонгацію Договору підписується позичальником одночасно з підписанням цього Договору - пункт 5.8. договору.

Продовження строку користування кредитом є неможливим, якщо кредитодавець відступив право вимоги за Договором третій особі або звернувся до суду за примусовим стягнення заборгованості - пункт 5.9. договору.

В цей же день, 29липня 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН»та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» укладено угоду до кредитного договору№ 1520529-А (автопрологнація), в якій сторони погодили наступні умови угоди у випадкузастосування автопролонгації: загальна сума кредиту 18 000 грн, строк автопролонгації з 28.08.2021 по 16.09.2021 включно. За користування кредитом в період автопролонгації позичальник сплачує кредитодавцю проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2.99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 34841,28%, розрахунок якої наведено у формі таблиці, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток №2). Загальна вартість кредиту становить 39 510,00 грн (а.с. 56-57).

На підставі додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 1520529-А (про продовження строку дії договору) від 27 серпня 2021 року сторони погодили, зокрема, що відповідно до пункту 5.1. кредитного договору сторони продовжують строк користування кредитом з 28.08.2021 по 29.08.2021 включно, за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1.99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 58-59).

Відповідно до угоди до кредитного договору № 1520529-А від 27 серпня 2021 року сторони погодили наступні умови: сума кредиту 18000 грн, строк автопролонгації з 30.08.2021 по 18.09.2021 включно. За користування кредитом в період автопролонгації позичальник сплачує кредитодавцю проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Сума до повернення - 40 011,48 грн (а.с. 60).

На підтвердження укладення кредитного договору позивач надав копію договору № 1520529-А від 29 липня 2021 року, із змінами та доповненнями до нього, які оформлені сторонами в електронній формі, копії сторінок з Веб-сайту та ІТС товариства щодо оформлення кредиту ОСОБА_1 , копію паспорту кредиту від 29 липня 2021 року ( а.с. 24-60).

Кредитодавець ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 18 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 , про що вказує інформація по карті рахунку, витяг з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу ФК «Контрактовий дім», копія договору про надання послуг з приймання та переказу платежів, копія довідки АТ КБ «Приват Банк» про успішне проведення транзакції типу «верифікація» по картці № НОМЕР_1 , копія повідомлення про перерахування коштів на картку № НОМЕР_1 ( а.с. 62-69).

Відповідно до довідки ТОВ «СС ЛОУН» від 06 жовтня 2021 року № 06/10-С станом на 06 жовтня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 29 липня 2021 року №1520529-А складала розмір 40 011,48 грн, з яких: борг за сумою виданого кредиту 18 000,00 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 коп.; проценти за користування кредитом 22 226 (двадцять дві тисячі двісті двадцять шість) гривень. За період користування кредитом позичальником сплаченіпроценти за користування кредитом 214 (двісті чотирнадцять) гривень 92 коп.(а.с. 61).

Розрахунок нарахування процентівза користування кредитом з 29.07.2021рокупо 18.09.2021року, що складає 52 дні: 18 000.00 х 0.597%= 107,46 грн в день - акційний %;107,46 х 30 днів = 3,223.80 грн - в період 29.07.2021-27.08.2021, що складає 30 днів. 18 000.00 х 1.99%= 358,20 грн в день - стандартний %; 358,20 х 2 днів = 716.40 грн - в період 28.08.2021-29.08.2021, що складає 2 дні.

Розрахунок нарахування процентів у період автопролонгації: 30.08.2021 року одноразове донарахування18 000.00 х 1.393%= 250,74 грн в день; 250,74 х 30 днів = 7,522.20 грн. - в період 29.07.2021-27.08.2021, що складає 30 днів. 18,000.00 х 2.99%= 538,20 грн в день - підвищений %; 538,20 х 20 днів = 10,764.00 грн - в період 30.08.2021-18.09.2021, що складає 20 днів.

06 жовтня 2021 року між ТОВ "СС ЛОУН" (клієнт) та ТОВ "ФІНФОРС" (фактор) укладено договір факторингу № 3, згідно з умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату (далі - винагорода), а клієнт зобов`язався відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойки (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1. договору).

З наданого суду витягу з реєстру прав грошових вимог до договору факторингу вбачається, що до фактора - позивача по справі ТОВ "ФІНФОРС" було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 40 011,48 грн., у тому числі сума основного зобов`язання 18 000,00 грн, проценти в сумі 18 411,48 грн., додаткові проценти 3 600,00 грн (а.с. 70-76 - копія договору факторингу з додатками, а.с. 77- витяг з реєстру прав грошових вимог).

Про наявність вказаних обставин відповідач був повідомлений, що підтверджено листом на його ім`я від 06жовтня 2021 року (а.с. 78 - електронне повідомлення).

У зв`язку з порушенням позичальником строків повернення грошових коштів, що встановлені договором та виникненням заборгованості, новий кредитор ТОВ "ФІНФОРС"22 травня 2023 року звернувся до суду, пред?явивши вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором в сумі 40 011,48грн, з яких: 18 000,00 грн - заборованість за тілом кредиту, 22 011,48 грн - нараховані проценти.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що кредитор виконав всі взяті на себе зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, у свою чергу відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, отриману суму позики та проценти за користування позичковими грошовими коштами не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 40 011,48 грн, яка підлягає стягненню у заявленому кредитором розмірі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального та процесуального права з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII) , який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі статтею 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Правовий аналіз зазначених норм дає підстав для висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладенийу письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції, вказують на те, договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті ТОВ «СС ЛОУН»(фінансової установи) подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «погоджуюсь», після чого ТОВ «СС ЛОУН» надіслало позивачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позивач і використав для підтвердження підписання кредитного договору.

У пункті 18 кредитного договору «Реквізити та Підписи Сторін» зазначено електронний підпис фізичної особи ОСОБА_3 а- f12926.

ТОВ «СС ЛОУН» прийнято позитивне рішення та 29 липня 2021 року через ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», з яким у ТОВ «СС ЛОУН» укладено договір про надання послуг з приймання та переказу грошових коштів №1009/20-1 від 10 вересня 2020 року, здійснило переказ грошових коштів в сумі 18 000,00 грн на платіжну картку відповідача.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписання кредитного договору та угоди про (автопролонгацію), що є його невід`ємною частиною відбувалося ідентифікатором f12926. Підписання додаткової угоди № 1 відбувалося за допомогою іншого ідентифікатора fp425287, що свідчить про волевиявлення відповідача до договірних відносин з первісним кредитором на умовах визначених договором, із змінами та доповненнями до нього.

Відповідно до укладеного між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 кредитного договору № 1520529-А від 29 липня 2021 року позичальник ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 18 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності.

Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів апеляційного суду, обґрунтовано вважав, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 та частиною першою статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, фактичні обставини справи на підставі поданих та досліджених судом доказів вказують на те, що ТОВ «СС ЛОУН» виконав свої зобов?язання, надавши позичальнику ОСОБА_4 укредитні кошти у розмірі 18 000,00 грн, які прийняті позичальником від ТОВ «СС ЛОУН».

Розрахунок заборгованості за договором свідчить про те, що під час дії договору мало місце прострочення сплати позичальником платежів по кредиту та процентів за користування кредитом в рамках укладеного кредитного договору, із змінами та доповненнями до нього.

За період користування кредитом позичальником сплачені проценти за користування кредитому розмірі 214, 92 грн.

За пред`явленим позовом новим кредитором «ФІНФОРС» сума заборгованості за кредитним договором становить 40 011,48 грн, з яких: 18 000,00 грн - заборованість за тілом кредиту, 22 011,48 грн - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 29 липня 2021 року по 18 вересня 2021 року.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість, що складається із суми тіла кредиту - 18 000,00 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 29 липня 2021 року по 18 вересня 2021 року в сумі 22 011,48 грн.

Вимога кредитора щодо стягнення процентів за користування кредитом не виходить за межі визначеного сторонами договором строку кредитування, а тому зазначена у доводах апеляційної скарги судова практика Верховного Суду висловлена, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18 про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Твердження відповідача про те, що у період пролонгації дії кредитного договору з 29 липня 2021 року кредитором, всупереч положенням ч.4 ст. 1056-1 ЦК України та пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», застосовано підвищену процентну ставку в розмірі 2,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом є безпідставними, спростовуються сукупністю досліджених при розгляді справи доказів, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» визначено, зокрема, забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті (у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг").

Відповідно до частини 4 статті 1056-1 ЦК України якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка.

Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до підпунктів 5.7.1.- 5.7.2. пункту 5.7. кредитного договору сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом/неоформлення продовження строку користування кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей Договір вважатиметься автопролонгованим, а строк користування кредитом - продовженим на наступних умовах: строк автопролонгацїі договору та подовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту ( або новою запланованою датою повернення кредиту у випадку оформлення продовження строку користування кредитом), і до спливу 20 (двадцяти) календарних днів включно; у період автопролонгацїі діє підвищена процентна ставка у розмірі 2.99% в день.

У випадку застосування автопролонгації строку дії договору та, відповідно, продовження строку користування кредитом, отриманого за акційною процентною ставкою, позичальник сплачує проценти за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати за стандартною процентною ставкою. У такому випадку, нарахування процентів відбувається наступним чином: за період з дня (дати) видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту, зазначеної у п.2.6.3 цього договору, проценти перераховуються як різниця між стандартною процентною ставкою та акційною процентною ставкою. Таке перерахування відбувається у перший день дії автопролонгації- пункт 6.5. договору.

Встановлені колегією суддів апеляційного суду фактичні обставини справи свідчать про те, що нарахування позивачем (кредитором) підвищеної процентної ставки в розмірі 2,99 % здійснено відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором, що виключає на рівні акту цивільного законодавстві застосування спеціального випадку, передбаченого пунктом 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, щодо заборони збільшення процентної ставки за користування кредитом.

Спростовується матеріалами справи і аргумент відповідача про те, що суми заборгованості за кредитом, які встановлені позивачем ТОВ «ФІНФОРС», є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, оскільки розрахунок заборгованості у вигляді довідки від 06 жовтня 2021 року № 06/10-С містить визначені законом обов`язкові реквізити, у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові (позичальника) ОСОБА_1 , номер договору, суму отриманого кредиту, період нарахованих процентів за користування кредитом, сплачених процентів за користування кредитом.

Таким чином, заборгованість в частині залишку кредиту, а також в частині процентів за користування кредитними коштами, періоду її виникнення, що обліковується за позичальником ОСОБА_1 сумі 40 011,48 грн, з яких: 18 000,00 грн - заборованість за тілом кредиту, 22 011,48 грн - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 29 липня 2021 року по 18 вересня 2021 року, підтверджується зібраними та дослідженими доказами у справі.

Із змістом розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 ознайомлений. Документально не підтвердив сплату платежів у більшому розмірі, ніж ті, що зазначені кредитором у розрахунку заборгованості та обліковуються на особовому рахунку позичальника.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з ОСОБА_3 а заборгованості за кредитним договором від 29 липня 2021 року №1520529-А, із змінами та доповненнями до нього, є доведеною та підлягаєзадоволенню.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 89, 263-264 ЦПК України повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Згурівського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сікорської Ірини Станіславівни.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судові витрати за подання апеляційної скарги не відшкодовуються та покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сікорської Ірини Станіславівни залишити без задоволення.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 17 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: