Справа №:755/1351/21
Провадження №: 2-п/755/32/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі судових засідань - Назарової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.04.2021 у цивільній справі №755/1351/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

26.04.2021 Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором (без номеру) від 15.08.2011 року у сумі 31 450,15 (тридцять одна тисяча чотириста п`ятдесят гривень 15 копійок) грн. та судовий збір 2270,00 грн.

12.03.2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Калінін Сергій Костянтинович звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, відповідно до якої просив: 1) поновити строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, у зв`язку із пропущенням строку із поважних причин; 2) скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.04.2021 по справі №755/1351/21 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовує тим, що причина неявки відповідачки у судове засідання є поважною, оскільки вона не мала жодного уявлення про дану цивільну справу і про зміст ухваленого судового рішення. По пошті копія ухвали про відкриття провадження у справі від 29.01.2021 разом з копією позову з додатками, та копія та копія заочного рішення від 26.05.2021 на адресу відповідача не надходили, відповідачкою не отримані. Про наявність рішення вона дізналась 07.03.2024 від банківської установи, коли їй було відмовлено в обслуговуванні, по причині арешту грошових коштів, що знаходились на відкритому на її ім`я рахунку, на підставі постанов приватного виконавця Солонько М.М. від 24.09.2021 (ВП НОМЕР_1). Відповідач не могла явитись у судове засідання з поважної причини, а саме у зв`язку з тим, що судову повістку вона не отримувала завчасно, тобто не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, що безумовно є поважною причиною неявки у судові засідання, оскільки дати призначення судового засідання їй не було відомо. По-друге, відповідач, у зв`язку з вищевикладеними обставинами, не мала змоги подавати свої доводи та заперечення, що вплинуло на неможливість реалізувати свої процесуальні права та порушило принцип змагальності сторін. Як вбачається з матеріалів справи 15.08.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (у зв`язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 відбулось підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Анкета-заява містить анкетні дані відповідача, а також підтвердження про те, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складають між нею та банком договір надання банківських послуг, що вона ознайомилася з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді та зобов`язалася їх виконувати. Однак, в підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві відсутні відомості про те, з якими саме затвердженими Умовами та Правилами, Тарифами була ознайомлена та дала згоду відповідач, а також відсутні відомості про зобов`язання банку надати грошові кошти (кредит), не зазначено розміру кредиту та умови кредитування, зобов`язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, розмір кредитного ліміту, умови отримання кредиту, номеру виданої кредитної картки. Доданий банком до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: Універсальна, 30 днів пільгового періоду; Універсальна, 55 днів пільгового періоду; Універсальна CONTRACT; Універсальна GOLD, ОСОБА_1 , як позичальницею, не підписані, а отже і немає достатніх підстав вважати, що відповідачка, підписуючи документ під назвою Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15.08.2011, який робить посилання на Умови та Правила, а також Тарифи банку, розуміла саме надані суду стороною позивача Умови та Правила надання банківських послуг, ознайомилася та погодилася саме із цими Умовами, а також, що вказані Умови на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили саме ті умови, дійсність яких стверджується позивачем. Таким чином, твердження позивача, які ґрунтується на змісті наданих ним і не підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, можуть сприйматись лише як припущення, на яких у відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватись судове рішення. Наведені абзацом вище висновки, повністю узгоджуються із правовими висновками Великої Палати у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц, а також із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 25 вересня 2019 року у справі №704/1023/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі №322/1220/16, від 07 серпня 2019 року по справі №182/1806/17, від 27 серпня 2020 року по справі №188/1815/17. Надана банком Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15 серпня 2011 року, що підписана ОСОБА_1 , не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, всупереч положенням ст.ст. 207,1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачкою не підписані і не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу на умовах визначеними цими документами. Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» здійснювалось нарахування та погашення (списання) процентів не відповідно до положень частини першої статті 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 3,4% (40,80% на рік), 3,5% (42,00% на рік) та 3,6% на місяць (43,20% на рік), як договірних (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Вимога про стягнення з відповідачки договірних відсотків за користування кредитом, за заявлений період, а саме з 01 лютого 2020 року по 30 вересня 2020 року включно (згідно розрахунку позивача), оскільки до 01 лютого 2020 року позивач погашав (списував) відсотки за рахунок кредита і додавав до тіла кредита, після 30 вересня 2020 року припинив нараховувати відсотки, не ґрунтується на відповідному письмовому правочині, оскільки, як зазначалося вище, сама Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15 серпня 2011 року таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, укладено не було. Зазначене свідчить про необґрунтованість вимоги позивача в цій частині та спростовує розрахунок заборгованості позивача виконаний ним виходячи з того, що сторонами було письмово погоджено розмір процентів в самому договорі. А тому, суд обґрунтовано відмовив Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в цій частині позовних вимог. Водночас, відповідачка не погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості за наданим кредитом (тіло» кредита в т. ч. простроченим тілом кредита). За твердженням самого позивача, відповідно до виявленого бажання, відповідачці відкрито один рахунок з встановленим кредитним лімітом у вигляді поновлювальної кредитної лінії на якому обліковується вся заборгованість. До позовної заяви додано розрахунок заборгованості, який складається з трьох частин, а саме: за період з 13 лютого 2015 року по 31 травня 2015 року включно, за період з 01 червня 2015 року по 31 жовтня 2019 року включно та за період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2020 року включно. Як вбачається з розрахунку заборгованості, за період з 01 червня 2015 року по 31 жовтня 2019 року включно та за період з 01 листопада 2019 року по ЗО листопада 2020 року включно, позивачем, щомісячно, починаючи з 01 грудня 2016 року і до 01 лютого 2020 року, погашалися (списувалися) відсотки за рахунок кредита і додавалися до тіла кредита (підтверджується четвертою колонкою розрахунку заборгованості) на загальну суму 43841,39 грн. Такий порядок погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами між сторонами, в письмовій формі, не погоджувався, а односторонні та безпідставні дії позивача щодо погашення (списання) відсотків за рахунок кредита і додавання до тіла кредита не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти є платою за використання кредитних коштів. Між тим, жодного письмового документу в якому була б зафіксована домовленості сторін про сплату відсотків матеріали справи не містять. Тому, розрахунок позивача нарахованих і погашених (списаних) за рахунок кредита договірних відсотків є не вірним та спростовується вище зазначеним, що свідчить про необґрунтованість вимог позивача і в цій частині. Як також вбачається з розрахунку заборгованості, позивач самостійно та безпідставно спрямував платіж від 18.08.2020 року у розмірі 2016,00 грн. на погашення заборгованості за договірними відсотками, розмір нарахування яких сторонами письмово погоджений не був, що підтверджується розрахунком заборгованості на цю дату (вісімнадцята колонка розрахунку заборгованості). А тому, сплачені відповідачкою кошти мали бути спрямовані на погашення залишку за тілом кредиту. Обґрунтовуючи наведене, посилався на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19). Разом з тим, фактично отримані та використані відповідачкою кошти, у добровільному порядку, повернуті АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, ще підтверджується третьою та двадцять першою колонкою розрахунку заборгованості за період з 01 червня 2015 року по 31 жовтня 2019 року включно, а також третьою та тридцятою колонкою розрахунку заборгованості за період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2020 року включно. Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що сума отриманих відповідачкою коштів становить 453 343 грн. 20 коп. (третя колонка розрахунку заборгованості «Витрати клієнтом кредитних коштів»). На виконання умов договору відповідачкою сплачувались грошові кошти, загальна сума яких складає 469 574 грн. 40 коп. (двадцять перша та тридцята колонка розрахунку заборгованості «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Різниця (переплата) між фактично отриманою та поверненою сумою коштів становить 16 231 грн. 20 коп. (469 574,40 - 453 343,20). За період з 13 лютого 2015 року по 31 травня 2015 року включно заборгованість відсутня, згідно розрахунку позивача. Доказів того, що сума фактично отриманих відповідачкою кредитних коштів (тіло кредиту) перевищує суму фактично сплачених нею коштів в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту за пред`явлений до стягнення період, позивачем, в порушення вимог статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, надано не було, а отже позивачем належними і допустимими доказами не доведено наявності у відповідачки заборгованості перед банком за наданим кредитом (тілом кредита в т. ч. простроченим тілом кредита) у розмірі 31450,15 грн. Отже, станом на 30 листопада 2020 року, заборгованість за наданим кредитом (тілом кредита в т. ч. простроченим тілом кредита) відсутня та наявна переплата, а фактично отримані та використані відповідачкою кошти, в добровільному порядку, повернуті позивачу в повному обсязі. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Також, відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, оглянувши матеріали заяви та матеріали цивільної справи №755/1351/21, при вирішенні клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи відсутність відомостей про вручення відповідачу заочного рішення суду, то його клопотання про поновлення відповідного пропущеного строку підлягає поновленню.

Щодо вирішення заяви про перегляд заочного рішення та його скасування, суд приходить до наступних висновків.

29 січня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

В ухвалі суду про відкриття провадження у цивільній справі визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Так, з матеріалів справи (а.с. 82) вбачається, що згідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачка повідомлялася про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом направлення судових документів за вказаною адресою реєстрації її місця проживання (а.с. 85), який повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 10 ст. 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

Остаточне рішення у цивільній справі ухвалене судом 26 травня 2021 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона у справі, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Виходячи з положень статті 281 Цивільного процесуального кодексу України, яким регламентовано порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Пунктами 3,4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України визначено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи підстави скасування заочного рішення, відповідач посилається на наступне, що про звернення позивача з позовом до суду обізнана не була, не отримувала ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовом та долученими до нього додатками, тому не мала змоги висловити свою позицію щодо підстав позову, подати відзив на позов, тому просить скасувати заочне рішення суду та призначити справу в порядку спрощеного позовного провадження для з`ясування всіх фактичних обставин справи.

В той же час, викладені в заяві доводи та обставини у своїй сукупності не можуть слугувати належними доказами, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки викладені факти являються по суті запереченнями відповідача у справі та висловлюють власну позицію щодо заявлених вимог стосовно наявності (відсутності) заборгованості за кредитним договором.

За наведених обставин, суд приходить до висновків, що доводи відповідача щодо підстав для скасування заочного рішення ґрунтуються на припущеннях, оскільки до заяви не долучено жодного письмового доказу на спростування заявлених позовних вимог, які викладено у позовній заяві, відповідач обмежилась лише викладенням власних міркувань та припущень щодо підстав звернення позивача з цим позовом до суду та переоцінки наявних у справі доказів, які досліджено судом та покладено в основу судового рішення.

У відповідності до ч. 3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про перегляд заочного рішення, ухваленого 26 травня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З`ясовуючи питання дотримання відповідачем строків звернення із заявою про перегляд заочного рішення, суд враховує наведені відповідачем підстави для поновлення процесуального строку, з урахуванням відсутності в матеріалах цивільної справи беззаперечних доказів про фактичну дату отримання відповідачем судового рішення, та вирішує питання про поновлення відповідачу строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Враховуючи викладене та керуючись статями 284, 287, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Поновити представнику відповідача ОСОБА_1 - адвокату Калініну Сергію Костянтиновичу строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 26 травня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про перегляд заочного рішення, ухваленого 26 травня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленого цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

Повний текст ухвали суду виготовлений 16 квітня 2024 року.

С у д д я