БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/70/24
Справа № 356/986/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2024 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшученко І. О.

за участю секретаря Хоменко Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») з вказаним вище позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 733329952 в розмірі 25 440,55 грн., з яких 5 797,54 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 643,01 грн. сума заборгованості за відсотками, та договором позики № 9324883 в розмірі 14 600 грн., з яких 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 600 грн. сума заборгованості за відсотками, всього заборгованості за договорами у загальному розмірі 40 040,55 грн., а також понесених судових витрат.

Позов обґрунтований тим, що 31.08.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 733329952.

28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило фактору ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, за гроші та на умовах, визначених договором. 31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 текст договору було викладено в новій редакції.

Згідно Реєстру боржників № 127 від 29.03.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 733329952.

20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги.

Згідно Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25 440,55 грн., з яких 5 797,54 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 643,01 грн. сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 10.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 9324883, за умовами якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (проценти) від суми позики. Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.uа/ru/documents-lісеnsе/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п. 4.1. п. 4 Договору позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.uа/ru/documents-lісеnsе/, які є публічною пропозицією (офертою), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п.п. 4.2. п. 4 Договору позики). 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 14 600 грн., з яких 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 600 грн. сума заборгованості за відсотками.

Після відступлення прав грошової вимоги за вказаними договорами відповідач свої зобов`язання з повернення коштів не виконав та не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. За таких обставин, позивач просить стягнути заборгованість у вказаному вище розмірі, а також понесені судові витрати з відповідача на свою користь.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 10.01.2024 відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач скористався своїм процесуальним правом та 12.02.2024 в порядку ст. 178 ЦПК України через представника адвоката Калініна С. К. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення спірних кредитних договорів, їх підписання та погодження умов, а також перерахування відповідачу кредитних коштів. Факт заповнення формуляру заяви, отримання одноразового ідентифікатора та прийняття пропозиції укласти договір відповідач заперечує. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази відступлення прав вимоги від первісних кредиторів до позивача, зокрема, не додано договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та реєстр боржників до нього, а наданий позивачем договір факторингу № 20102022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено 28.11.2018, тоді як кредитний договір був укладений 31.08.2020, тобто після відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ». Додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитними договорами необґрунтовані та не містять детального розрахунку за окремими складовими, що не дає змоги перевірити розмір спірної заборгованості та порядок її нарахування. За таких обставин, просить суд відмовити ТОВ «ФК «ЄАПБ» у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5 500,00 грн. (а.с.65-73).

15.02.2024 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому остання проти доводів відповідача заперечила та вказала, що вищезазначені договори з відповідачем укладені в електронній формі в порядку, передбаченому чинним законодавством, підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який був відправлений на вказаний ним номер мобільного телефону. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, обрав бажані умови кредитування, зазначив свої персональні дані, які були відомі тільки йому, в тому числі, і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти, отримавши всю необхідну інформацію перед укладанням договору та підписавши договір, підтвердив свою обізнаність та згоду з його умовами. Кошти були перераховані позичальнику в безготівковій формі на його банківську картку 4731-21XX-XXXX-8650, вказану ним особисто. Перед укладенням договору фінансовою установою здійснено верифікацію та ідентифікацію позичальника згідно вимог чинного законодавства шляхом використання Системи BankID Національного банку України та встановлено особу володільця банківської картки. Нарахування спірної заборгованості проводилося за умовами кредитних договорів, з якими відповідач був ознайомлений в повній мірі, розмір заборгованості підтверджується наявними в справі розрахунками, а перехід права вимоги до позивача договорами факторингу, в той час як відповідач будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів не надав та намагається уникнути від виконання взятих на себе зобов`язань. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, зазначає, що предмет спору в цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, зміст поданого представником відповідача відзиву в основному складає повторення норм законодавства, судової практики та правових позицій судів вищих ланок, тому позивач вважає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є необґрунтованим і непропорційним предмету спору та складності справи, та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості. За таких обставин, просить суд позов задовольнити в повному обсязі (а.с.84-99).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивач повідомлений судом належним чином, при зверненні до суду в позові, а також у поданій до суду відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.99,121).

Відповідач та його представник у судове засідання на розгляд справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, разом з відзивом представник відповідача подав заяву, в якій розгляд справи просив проводити за відсутності сторони відповідача, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.123,134,138).

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності вказаних учасників процесу на підставі наявних у суду матеріалів.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази, наявні в матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини

Так, судом встановлено, що 31.08.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 733329952 від 31.08.2020, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 5 800 грн. на строк 30 днів, який продовжується згідно з п. 4.2 договору, зі сплатою процентів за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,74 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом та базовою процентною ставкою в розмірі 1,70 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування в порядку, визначеному цим договором (п.п.1.1-1.4,2.2.2.1, 4.2 кредитного договору) (а.с.8-10).

В п. 4.7 вказаного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.

Підписавши вказаний договір електронним підписом, ОСОБА_1 засвідчив свою згоду на те, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», та підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua (п. 4.1 кредитного договору).

Розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору, з яким відповідач ознайомився та підписав електронним підписом (п. 1.7 кредитного договору) (а.с.9,26-27).

Крім того, в п.п. 4.12, 4.16 договору відповідач засвідчив, що умови цього договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків кредитодавця та позичальника, а також підтвердив, що до укладення цього договору отримав від кредитодавця інформацію, передбачену ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги.

24.09.2020, 18.10.2020, 13.11.2020 та 10.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено Додаткові угоди до Договору № 733329952 від 31.08.2020, згідно з якими на підставі звернення позичальника строк надання кредиту неодноразово продовжувався, а розмір процентів за дисконтною процентною ставкою визначено з 30.09.2020 в розмірі 0,94 %, з 24.10.2020 0,75 %, з 17.11.2020 0,47 %, з 13.12.2020 0,47 % (а.с.10-13).

ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на умовах, визначених договором, однак відповідач здійснив лише часткове погашення нарахованої заборгованості, а саме платежами від 24.09.2020 на суму 1 031 грн., 18.10.2020 на суму 1 239 грн., 13.11.2020 на суму 1 197 грн., 10.12.2020 на суму 801 грн., 04.01.2021 на суму 682 грн. та 24.01.2021 на суму 545 грн., всього на загальну суму 5 495 грн., в решті взяті на себе зобов`язання порушив, заборгованість не погасив, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, що підтверджується платіжним дорученням від 31.08.2020, платник ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», отримувач ОСОБА_1 , призначення платежу «Переказ коштів згідно договору № 733329952 від 31.08.2020, ОСОБА_2 , код НОМЕР_1 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer», випискою за договором № б/н за період 31.08.2020-13.09.2020, довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 28.03.2024 № 20.1.0.0.0/7-240326/29528, а також розрахунками заборгованості(а.с.14,142-143).

28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, викладений Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 в новій редакції, якою передбачено, що Клієнт відступив фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1 договору факторингу), при цьому, під правами вимоги згідно п. 1.3 у вказаному договорі розуміються права грошових вимог клієнта до божників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому; витяг з Реєстру прав вимоги № 127 від 29.03.2021, згідно з яким до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 733329952 від 31.08.2020, міститься в матеріалах справи (а.с.15-17).

20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (п.п. 1.2-1.5, 2.1 Договору № 20102022) (а.с18-19).

Пунктом 4.1 Договору факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у Додатку до цього Договору.

Згідно витягу з Реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 733329952 в сумі 25 440,55 грн., з яких: 5 797,54 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 19 643,01 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.20).

Також 10.09.2020 між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 9324883 від 10.09.2020, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти в сумі в сумі 5 000 грн. в позику строком на 30 днів з базовою процентною ставкою в розмірі 1,60 % в день та зниженою процентною ставкою 0,80 %, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.п. 1-2 договору позики) (а.с.26).

В п. 5 Договору позики № 9324883 від 10.09.2020 сторони погодили, що цей договір укладається дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписання накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.uа/ru/documents-lісеnsе/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п. 4.1. п. 4 Договору позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.uа/ru/documents-lісеnsе/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п.п. 4.2. п. 4 Договору позики).

Відповідач ОСОБА_1 також ознайомився з паспортом позики, в якому визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, тощо (а.с.26).

ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" свої зобов`язання за вищевказаним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу позику на умовах, визначених договором, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, не надавав своєчасно грошові кошти для погашення боргу, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, що підтверджується випискою за договором № б/н за період 31.08.2020-13.09.2020, довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 28.03.2024 № 20.1.0.0.0/7-240326/29528 та розрахунками заборгованості (а.с).

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, з Додатковими угодами від 28.07.2021 та 16.08.2021, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.27-30).

Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, підписаний Сторонами та скріплений їх печатками, що відповідно до п. 1.2 Договору факторингу підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною договору, міститься в матеріалах справи (а.с.31).

Згідно витягу з реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 14 600 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 600 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.32).

Станом на 30.11.2023 відповідач заборгованість за вищевказаними договорами не погашає, що підтверджується наданими розрахунками (а.с33).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, поданими розрахунками підтверджується, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, кредит та відсотки за його користування вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

При цьому, з тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК України випливає, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17, які суд враховує відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України.

Отже, факт сингулярного правонаступництва, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права кредитора до відповідача ОСОБА_1 за вказаними вище договорами підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц).

З огляду на викладене, доводи відповідача, наведені у його відзиві, не спростовують пред`явлених позивачем вимог з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень частини 1 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» також визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

З огляду на викладене, доводи відповідача щодо неукладеності договорів не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються наявними у ній доказами, з яких вбачається, що кредитні договори, за якими виникла спірна заборгованість, укладені в електронній формі у спосіб, визначений законом, містять електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договорів на погоджених умовах.

Своїм підписом на договорах відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.

Крім того, зі змісту договорів вбачається, що вони містять вичерпну інформацію про відповідача, його анкетні дані, паспорт, ідентифікаційний код, місце проживання, засоби зв`язку, реквізити належного клієнту карткового рахунку для перерахування кредитних коштів та інші персональні дані, які зазначаються клієнтом самостійно.

Отже, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірних правочинів.

За таких обставин, твердження відповідача у відзиві про те, що він не заповнював жодних формулярів заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі та не отримував одноразового ідентифікатора, визнаються судом нещирими та відхиляються, оскільки без реєстрації та здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету товариства та без направлення повідомлення на номер мобільного телефону клієнта, вказаний ним, кредитний договір між не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, від 12.08.2022 у справі № 234/7297/20, від 09.02.2023 у справі № 640/7029/19.

Окрім того, матеріалами справи доведено отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 5 800,00 грн. по кредитному договору № 733329952 від 31.08.2020 та у розмірі 5 000,00 грн. по Договору позики № 9324883 від 10.09.2020, а також належність платіжної картки відповідачу, що підтверджується платіжним дорученням від 31.08.2020, випискою за договором № б/н за період 31.08.2020-13.09.2020, довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 28.03.2024 № 20.1.0.0.0/7-240326/29528, а також розрахунками заборгованості.

Доводи відповідача щодо неправомірного нарахування процентів суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, що підтверджено відповідачем електронним підписом, власного розрахунку суми заборгованості відповідачем не надано.

Посилання відповідача на відсутності в матеріалах справи Правил надання грошових коштів у позику не спростовують пред`явлених вимог, оскільки ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Суд зауважує, що Правила є у відкритому доступі на сайті фінансових установ за посиланнями: https://moneyveo.ua та ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідач погодився, що ознайомився з ними у повному обсязі перед укладенням договору та зобов`язався неухильно їх дотримуватися.

Всупереч таким доводам відповідача, позивачем надано Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та Реєстр боржників № 127 від 29.11.2018 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.

Твердження відповідача про неможливість відступлення майбутніх вимог, з посиланням на постанову Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 914/868/17 суд відхиляє як неналежні, оскільки у вказаній справі вирішувалось питання про визнання недійсним укладеного відповідачами договору про відступлення права вимоги.

Водночас, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину.

Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України).

Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України).

Договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються.

У п. 56 постанови ВП ВС від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 висловила позицію щодо розмежування за предметом договору, а саме під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (статті 515 Цивільного кодексу України). Водночас, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 Цивільного кодексу України). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 733329952 від 31.08.2020 також вбачається, що відповідач здійснив часткове погашення нарахованої заборгованості, а саме платежами від 24.09.2020 на суму 1 031 грн., 18.10.2020 на суму 1 239 грн., 13.11.2020 на суму 1 197 грн., 10.12.2020 на суму 801 грн., 04.01.2021 на суму 682 грн. та 24.01.2021 на суму 545 грн., всього на загальну суму 5 495 грн., що свідчить про визнання ним боргу (а.с.101).

Вказана позиція відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 23.12.2020 в справі № 127/23910/14-ц.

Будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач не надав, доводи відповідача спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи викладене вище, відповідач після заміни кредитора, належних дій щодо погашення заборгованості за вказаними вище кредитними договорами не вчинив, в результаті чого виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 733329952 в розмірі 25 440,55 грн., з яких 5 797,54 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 643,01 грн. сума заборгованості за відсотками, та договором позики № 9324883 в розмірі 14 600 грн., з яких 5 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 600 грн. сума заборгованості за відсотками, всього заборгованості за договорами у загальному розмірі 40 040,55 грн., яку в добровільному порядку відповідач не погашає.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 УПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положенням ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Отже, з огляду на повне задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн., витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача та відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12-13, 19, 81, 89, 141, 211, 223, 263-265, 268, 272-276 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30 (код ЄРДПОУ 35625014), реквізити IBAN НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк»:

- заборгованість за кредитним договором № 733329952 в розмірі 25 440 (двадцять п`ять тисяч чотириста сорок) гривень 55 копійок, з яких 5 797 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 54 копійки сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 643 (дев`ятнадцять тисяч шістсот сорок три) гривні 01 копійка сума заборгованості за відсотками;

- заборгованість за договором позики № 9324883 в розмірі 14 600 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, з яких 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 600 (дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок сума заборгованості за відсотками, всього заборгованості за договорами у загальному розмірі 40 040 (сорок тисяч сорок) гривень 55 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30 (код ЄРДПОУ 35625014), реквізити IBAN НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк», судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 15.04.2024.

Суддя І. О. Капшученко