Справа №:755/3929/24
Провадження №: 2/755/3245/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позовній заяві зазначалось, що подружжя прожило разом 13 днів, після чого відповідач виїхав за кордон.

Вказана позовна заява та додані до неї документи подані в електронному вигляді через систему «Електронний суд» представником - адвокатом Гуркіним Євгеном Валентиновичем.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху зазначалось, що згідно долученої до позовної заяви копії свідоцтва про шлюб, відповідач є громадянином іноземної держави - Йорданського Хашимітського Королівства. При цьому, за зазначеною в позовній заяві адресою (яка співпадає з адресою позивача), відповідач зареєстрованим не значиться. В матеріалах справи відсутні докази фактичного проживання відповідача за вказаною в позовній заяві адресою. Крім того, в даному випадку за адресою проживання відповідача повинна бути направлена позовна заява з додатками в перекладі на мову, яку розуміє останній. Крім того, до позовної заяви не було долучено квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

З метою усунення недоліків позовної заяви, позивач мав подати до суду в письмовому вигляді позовну заяву в новій редакції із зазначенням адреси фактичного проживання відповідача (за межами України). Крім того, позивач мав надати суду докази направлення за адресою проживання відповідача за межами України копії позовної заяви з додатками в перекладі на мову, яку він розуміє, а також докази сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн.

08 квітня 2024 року копію ухвали суду було доставлено до електронної скриньки позивача за електронною адресою, зазначеною в позовній заяві, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

12 квітня 2024 року представник позивача направив через систему «Електронний суд» заяву, в якій зазначив, що остання відома адреса проживання відповідача вказана в позовній заяві та долучив квитанцію про сплату судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Проте, позивачем проігноровані вимоги суду щодо подання до суду позовної заяви в новій редакції із зазначенням адреси фактичного проживання відповідача (за межами України) та надання суду доказів направлення за адресою проживання відповідача за межами України копії позовної заяви з додатками в перекладі на мову, яку розуміє відповідач.

Таким чином, станом на 15 березня 2024 року позивач у встановлений судом строк не усунула недоліки позовної заяви в повному обсязі.

Крім того, неповідомлення позивачем суду адреси проживання відповідача та засобів зв`язку останнього позбавляє суд можливості здійснити повідомлення відповідача про розгляд справи в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивачем не усунуто в повному обсязі недоліки, вказані в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року, суд убачає визначені законом підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 8, 14, 175, 177, 185, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: