Справа № 486/1420/23
Провадження № 2/486/171/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про захист прав споживачів

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 , третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про захист прав споживачів, в якому просить зобов`язати відповідача здійснити заміну металопластикових виробів, які були встановлені згідно укладеного договору від 25 березня 2021 року, шляхом демонтажу раніше встановлених неякісних металопластикових виробів на нові належної якості та стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 20000 гривень.

В обгрунтування позову зазначає, що 25 березня 2021 року між нею і ОСОБА_2 був укладений договір про виконання робіт, а саме, виготовлення металопластикових вікон (балконної рами). Відповідно до даного договору відповідач зобов`язувався виготовити металопластикові вікна та двері та організувати транспортування та установку металопластикових виробів, а замовник, у свою чергу, зобов`язався оплатити та прийняти готові вироби та роботу належної якості. Вартість виробів (послуги) склала 17950 гривень. На вироби відповідно до пункту 3.4 Договору був встановлений гарантійний строк у 5 років з дня підписання договору. У термін визначений договором відповідач встановив металопластикові вироби. Після установки між ними не було підписано акт прийому передачі робіт. Через 4 місяці після установки на встановленій конструкції з`явився істотний недолік у вигляді тріщини. Вона одразу зателефонувала відповідачу та повідомила про це, відправила фотографії на підтвердження зазначених обставин. Тривалий час відповідач не вживав жодних заходів для виправлення тріщини, яка сталась у період гарантійного строку, після чого відповідач направив для огляду тріщини свого найманого працівника ОСОБА_4 .

Під час огляду встановленої металопластикової конструкції найманий працівник відповідача повідомив, що тріщина сталась через порушення вимог монтажу вікна, а саме, через неправильне розміщення точок кріплення віконних конструкцій до пройому вікна, що привело до недотримання балансу та зателефонував відповідачеві і повідомив про суттєві недоліки монтажу та наявну тріщину. Проте, це не сприяло вирішенню проблеми і відповідач у подальшому продовжив ігнорувати її дзвінки та численні звернення.

10 листопада 2022 року вона звернулась до відповідача з письмовою заявою про заміну металопластикових виробів на балконі, дала згоду на проведення експертизи за потреби та повідомила, що у разі відмови у вирішенні питання буде вимушена звернутись до суду. З даним листом відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом на заяві.

01 грудня 2022 року відповідач направив їй лист-відповідь, у якому зазначив, що характер пошкодження балконної рами не вимагає проведення експертизи, оскільки сама конструкція віконної рами не має пошкоджень, а виявлене пошкодження може бути усунене на місці з залученням фахівця. Проте, із нею так ніхто і не зв`язався та не усунув вищевказану тріщину. До теперішнього часу жодних заходів щодо заміни неналежно встановлених металопластикових виробів не було вжито.

Майже рік вона не може нормально користуватись металопластиковими виробами, за які вона заплатила значну суму коштів, не може відкрити вікно на провітрювання для того, щоб запобігти розповсюдженню тріщини, не може встановити жалюзі, оскільки знову ж таки буде навантаження на раму і тріщина буде збільшуватись. Через відсутність жалюзі вигоріла нова вагонка на балконі. Тобто, відсутність будь-яких дій на виправлення своєї помилки, яка проявилась у недотриманні встановлених вимог при монтажі вікна, з боку відповідача щоденно приносить їй моральні страждання, оскільки вона постійно знаходиться у стресі через не вирішення даної проблеми, змінила нормальний уклад життя, оскільки не може користуватись вікном на балконі, провітрювати квартиру, не переносе постійно задуху в квартирі через відсутність жалюзі. Просить окрім вимоги про заміну балконної металопластикової конструкції, стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 20000 гривень.

02 жовтня 2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній вказує, що позивачем не додано до позову жодного доказу, що підтверджують обставини, викладені в позовній заяві. Права особи, як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідних. Позивач отримав товар за послугу з його установки належної якості. Скарги з`явилися лише через рік після встановлення рами. Просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що 25 березня 2021 року нею із ОСОБА_2 був укладений договір на виготовлення металопластикових вікон (балконної рами). Після встановлення вказаної балконної рами з`явився істотний недолік у вигляді тріщини знизу профілю, внаслідок її неправильного встановлення. Її вимогу до відповідача усунути недоліки останній ігнорує та недоліки не усунув. Заміри робив інши працівник на ім`я ОСОБА_5 , та зробив їх неправильно. Друге вікно також погано відкривається, відкоси не зробили. Після цього огляд рами робив інший працівник. Підвіконня теж випадало. Працівник знімав відео недоліків, відправляв його відповідачу та ОСОБА_2 погодився виправити недоліки. Неодноразово вона просила провести експертизу чи замінити вікно. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що неможливо вікно поставити на провітрювання, дуже жаро, також вона не може встановити жалюзі. Відповідач постійно обіцяє виправити недоліки, однак нічого не робить.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що приблизно через рік після всановлення балконної рами позивачу ОСОБА_1 остання почала пред`являти йому претензії щодо неякісного встановлення вікна. Він приходив до неї додому та пояснив, що недоліки можна закласти рідким пластиліном та погодився їх усунути. Для цього попросив взяти договори. Також пропонував виплатити позивачу компенсацію 100 доларів США. Однак після цього почались нові вимоги з боку позивача, зокрема, що погано відчиняються двері і кватирка. Він звертався на завод, який їх виготовляв, та останній повідомив, що на механічні пошкодження рекламація не приймається. Заміри на встановлення рами робив його працівник.

Представник відповідача позов також не визнала.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав заяву із проханням розглядати справу без участі представника Головного управління та вирішити справу на розсуд суду.

Заслухавши сторони та представника відповідача, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 25 березня 2021 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір на виготовлення металопластикових вікон чи дверей /а.с.9/.

Відповідно до п. 2 виконавець починає роботи в 2-х денний строк з дати отримання платежу від Замовника, виконує роботи на свій ризик. Самостійно організовує виконання робіт, не потрапляє під дію внутрішнього розпорядку, яке діє на підприємстві Замовника і зобов`язується закінчити роботи в 14-ти денний строк із дня отримання платежу.

Згідно п. 1.4 договору вартість виробів (послуги) склала 17950,00 грн.

На вироби відповідно до пункту 3.4 Договору був встановлений гарантійний термін у 5 років з дня підписання договору.

Згідно копії заяви ОСОБА_1 від 09 листопада 2022 року про заміну металопластикових виробів на балконі, вона дала згоду на проведення експертизи за потреби та повідомила, що у разі відмови у вирішенні питання буде вимушена звернутись до суду. З даним листом відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом на заяві /а.с. 10/.

01 грудня 2022 року відповідач направив позивачу лист-відповідь, що характер пошкодження балконної рами не вимагає проведення експертизи, оскільки сама конструкція віконної рами не має пошкоджень, а виявлене пошкодження може бути усунене на місці з залученням фахівця /а.с. 11/.

На фотокартках, доданих до позовної заяви зафіксовано позивачем вікно і його недолік /а.с. 12, 13/.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11 вересня 2023 року ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєструвався 12 лютого 2013 року як фізична особа-підприємець. Вид економічної діяльності: 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах. 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний). 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів /а.с. 15/.

Згідно рекламації на замовлення №159089 /а.с. 73-74/ 19 травня 2023 року ОСОБА_2 надсилав рекламацію, у коментарі до якої вказано «завод не приймає претензій на механічні пошкодження конструкцій після монтажу».

Відповідно до копії висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 01 грудня 2021 року та від 25 вересня 2023 року країна-виробник ТОВ «ЗАВОД СТЕКО». За результатами державної санітарно-епідеміологічної експертизи металопластикові вікна та двері відповідають вимогам діючого санітарного законодавства України і за умови дотримання вимог цього висновку можуть бути використані в заявленій сфері застосування. Термін придатності гарантується виробником /а.с. 75-76, 77-78/.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що близько трьох років тому, вони встановилиу у квартирі вікна (балконну раму), а приблизно через рік на рамі з`явилась тріщина. Відповідач прийшов, заклеїв вказану тріщину, однак результатів це не дало.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 865 ЦК України визначено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 3 ст. 865 ЦК України, до відносин за договором підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством i на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченою за товар грошової суми: вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Обов`язок доведення належної якості проданого товару, причин виникнення недоліку товару і обов`язок належного оформлення претензії покупця щодо недоліків цього товару та проведення в необхідних випадках перевірки якості товару із забезпеченням права споживача взяти участь у такій перевірці законом покладено на продавця. Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюються судом Згідно визначень наведених у ст. 1 Закону України «Про захист прав споживач продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари пропонує їх до реалізації. Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або мас намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника

Продукція - будь-які вироби (товари), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; 6) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Згідно ст. 4 Закону, споживачі під час замовлення або використання продукції мають право на належну якість продукції та обслуговування. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач мас право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. У відповідності до п. 11 абз. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року, за змістом п. 6 ст. 15 Закону, під відповідальністю виконавця за недоліки виконаних робіт або наданих послуг слід розуміти його обов`язок усунути (виправити) ті з них, які виникли не з вини самого споживача.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) превагу дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним.

Відповідно до п.п.3, 4, 18 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги, виробник - це суб`єкт господарювання, який виробляєтовар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання, або імпортує товар, а продавець - це суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем (п.13 ч.1 ст.1 Закону).

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 цього Закону, договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердженням вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншим розрахунковим документом.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував на те, що встнаовлені віконні конструкції містять істотні недоліки, які виявились під час користування мкталопластиковим виробом.

У випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 927/787/19.

Верховний Суд також зазначив, що згідно з положеннями частини 6 статті 269 ГК України постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

За загальним правилом відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару. І відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупця ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця у такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі його товару.

Водночас, у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), як у справі, що розглядається, існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Обираючи свою позицію правового захисту відповідач не врахував, що спір між сторонами виник у межах гарантійного строку і, що саме у цей період існує презумція вини постачальника (виробника) який повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення споживачем правил експлуатації або зберігання.

Разом з тим, у встановленому законодавстом порядку відповідач вкзаних обставин не довів, помилково вважаючи, що тягар доказування лежить на позивачеві.

Суд звертав увагу сторін, що для з`ясування природи дефекту необхідні спеціальні знання, а отже проведення відповідної судової експертизи, яка може встановити причини недоліків продукції, на яку за умовами договору встановлено гарантійний строк експлуатації. Сторони клопотань про проведення експертизи не заявляли.

З матеріалів справи та в судовому засіданні було встановлено, що позивач звернулась до ФОП ОСОБА_2 з метою замовлення відповідних вікон. При цьому, в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження факт здійснення замiрiв та монтаж конструкцій працівником відповідача, тому саме з вини відповідача наданий товар є неналежним та має істотний недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення та виник саме з вини відповідача.

В судовому засіданні було досліджено витребувані матеріали цивільної справи № 486/669/23 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про захист прав споживачів, зокрема сертифікати відповідності та проведення випробувань, на які посилається у своєму відзиві відповідач. Ці документи в подальшому були надані представником відповідача.

Відповідач, в свою чергу не довів, що недоліки виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Обираючи свою позицію правового захисту відповідач не врахував, що спір між сторонами виник у межах гарантійного строку і що саме у цей період існує презумція вини постачальника (виробника), який повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення споживачем правил експлуатації або зберігання.

Виходячи з викладеного, встановлені відповідачем віконні конструкції містять недоліки, тому такі вікна підлягають заміні відповідачем, а позов у цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди на її користь в сумі 20000 грн, яка виразилася у тому, що неможливо нормально користуватися встановленим вікном, ставити його на провітрювання, тощо.

Відповідно до п. 5 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до ч.1, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд враховує тривалість порушення звичайного способу життя позивача, обгрунтування моральної шкоди позивачем, а також виходить із засад розумності і справедливості, і вважає достатньою компенсацією стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позивач на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.

Тому, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та звільненням позивача від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн (за вимогою немайнового характеру щодо заміни металопластикових вікон); за вимогою майнового характеру щодо стягнення моральної шкоди, пропорційно задоволених вимог 454,20 грн пропорційно задоволених вимог (15%), а всього 1665,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов частково.

Зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 здійснити гарантійну заміну неякісного товару - металопластикових виробів, які були встановлені згідно укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договору від 25 березня 2021 року, шляхом демонтажу раніше встановлених неякісних металопластикових виробів на нові належної якості.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну школу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1665 (одна тисяча шістсот шістдесят п`ять) гривень 40 копійок.

Судовий збір у сумі 757 (сімсот п`ятдесят сім) гривень компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Первомайськ, Миколаївської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , фізична особа-підприємець, місцезнаходження: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г. А. Далматова