Номер провадження: 22-ц/813/2744/24
Головуючий у першій інстанції Косіцина В.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Руденко Ганни Олександрівни, ОСОБА_8 , за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Хоми Ганни Сергіївни про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Косіциної В.В. 19 червня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Руденко Г.О., ОСОБА_8 , за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Р.В., приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Хоми Г.С. про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

13 червня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про зміну предмету позову, в якій вважав за необхідне викласти позовні вимоги в наступній редакції:

Визнати недійсною довіреність від 23 жовтня 2020 року від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Руденко Г.О., зареєстровану в реєстрі за № 873.

Визнати недійсною довіреність від 02 лютого 2021 року від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_4 посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Руденко Г.О., зареєстровану в реєстрі за № 53.

Визнати недійсним договір позики від 09 листопада 2020 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., який зареєстровано в реєстрі за № 1173 із змінами внесеними договором про внесення змін №1 від 20 січня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за № 20; договором про внесення змін №2 від 06 липня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №1743; договором про внесення змін №3 від 23 грудня 2021 року зареєстрованим в реєстрі за № 4384.

Визнати недійсним іпотечний договір від 09 листопада 2020 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., який зареєстровано в реєстрі за № 1174 із змінами внесеними договором про внесення змін №1 від 12 січня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №21; договором про внесення змін №2 від 06 липня 2021 року зареєстрованим в реєстрі за №1744; договором про внесення змін №3 від 23 грудня 2021 року зареєстрованим в реєстрі за №4385.

Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 55030898 від 09 листопада 2020 року, виконаний приватним нотаріусом Фроловою Р.В.

Визнати недійсним договір позики грошей від 16 лютого 2021 року укладений між ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що діяв від імені та за дорученням ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ), яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., який зареєстровано в реєстрі за № 146 із змінами внесеними договором про внесення змін №1 від 16 серпня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №2207; договором про внесення змін №2 від 19 серпня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №2268; договором про внесення змін №3 від 03 вересня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №844.

Визнати недійсним іпотечний договір від 16 лютого 2021 року укладений між ОСОБА_8 , що діяв від імені та за дорученням ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., який зареєстровано в реєстрі за №147 із змінами внесеними договором про внесення змін №1 від 16 серпня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за 2208; із змінами внесеними договором про внесення змін №2 від 19 серпня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №2269; із змінами внесеними договором про внесення змін №3 від 03 вересня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №845.

Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 56648879 від 16 лютого 2021 року, виконаний приватним нотаріусом Хома А.С.

Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 56648269 від 16 лютого 2021 року, виконаний приватним нотаріусом Хома А.С.

Визнати недійсним договір позики від 05 лютого 2021 року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., який зареєстровано в реєстрі за №228 із змінами внесеними договором про внесення змін №1 від 11 березня 2021 року зареєстрованим в реєстрі за №529; договором про внесення змін №2 від 02 вересня 2021 року зареєстрованим в реєстрі за №2705; договором про внесення змін №3 від 22 листопада 2021 року зареєстрованим в реєстрі за №3796; договором про внесення змін №4 від 25 січня 2022 року зареєстрованим в реєстрі за №123.

Визнати недійсним іпотечний договір від 05 лютого 2021 року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., який зареєстровано в реєстрі за №229 із змінами внесеними договором про внесення змін №1 від 22 листопада 2021 року зареєстрованим в реєстрі за № 3797; договором про внесення змін №2 від 21 січня 2022 року зареєстрованим в реєстрі за № 124.

Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 56481619 від 05 лютого 2021 року, виконаний приватним нотаріусом Фроловою Р.В.

Скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 56482051 від 05 лютого 2021 року, виконаний приватним нотаріусом Фроловою Р.В.

Витребувати об`єкт житлової нерухомості розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 130,7 кв.м. з незаконного володіння ОСОБА_6 у власність ОСОБА_3 .

Витребувати об`єкт житлової нерухомості розташований за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 69,5 кв.м. з незаконного володіння ОСОБА_1 у власність ОСОБА_2 .

Свої вимоги обґрунтовували тим, що зазначені вище довіреності вони не видавали та не підписували, їх посвідчила донька без їх відома та згоди.

Приватний нотаріус, посвідчивши ці довіреності та заяви про згоду подружжя на укладення правочинів без встановлення осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії, порушила вимоги Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Правила нотаріального діловодства.

Договори позики та іпотечні договори укладені без їх (позивачів) волевиявлення, на підставі документів, які ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підписували. Вони не отримували грошові кошти за вказаними договорами позики, не знали про їх укладення та не бажали настання будь-яких наслідків, пов`язаних із правочинами.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року було забезпечено позов шляхом заборони відчуження спірних об`єктів до вирішення справи по суті.

Однак, 01 листопада 2022 року було укладено договори купівлі-продажу, за якими право власності на нерухомість перейшли у власність інших осіб.

19 червня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знову звернулись до суду із заявою про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що заявники не бажали настання будь-яких наслідків, пов`язаних з укладеними на підставі довіреності правочинами, а у разі невжиття заходів забезпечення, існує небезпека переходу майна у власність третіх осіб. Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів, позивачі вважали за необхідне застосувати заходи забезпечення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2023 року заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову було задоволено частково.

Накладено заборону на відчуження об`єкту житлової нерухомості - квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 130,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100.

Накладено заборону на відчуження об`єкту житлової нерухомості - квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 69,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

В іншій частині вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наразі невідомо, скільки часу триватиме судовий спір, який може затягнутися на багато років, і за таких умов, обмеження прав ОСОБА_1 у вільному володінні належним їй майном шляхом заборони відчуження квартири створює реальну загрозу спричинення апелянту матеріальних збитків.

Сторони про розгляд справи на 19 березня 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник позивачів.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК України; відповідно до положень даної норми процесуального права позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», надалі Постанова).

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Відповідно до п. 4 Постанови суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд у постанові від 04 травня 2023 року по справі №916/3710/22 наголошував на тому, що, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Крім того, у постанові від 15 вересня 2020 року по справі №753/22860/17 Верховний Суд дійшов висновку, що невжиття власником об`єкту нерухомого майна активних дій, які могли би підтвердити його намір відчужити такий об`єкт не спростовують висновки про наявність у особи, яка є одноособовим власником, можливості вільно розпорядитись об`єктом нерухомості, якщо не вжити заходи забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року у даній справі заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову було задоволено.

Заборонено відповідачам, а також будь-яким особам суб`єктам, на які покладено функції із проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам, нотаріусам та іншим органам державної реєстрації (у тому числі, але не виключно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад), вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна предмету іпотеки за: іпотечним договором від 16 лютого 2021 року за реєстровим № 147 зі змінами та доповненнями до нього; іпотечним договором від 09 листопада 2020 року за реєстровим №1174 зі змінами та доповненнями до нього; іпотечним договором від 05 лютого 2021 року за реєстровим № 229 зі змінами та доповненнями до нього, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (реєстр. номер об`єкта нерухомого майна 01); АДРЕСА_1 (реєстр. номер об`єкта нерухомого майна в книзі: 493пр-стор 185-р. №3359 від 02 вересня 2003 року); АДРЕСА_3 (реєстр. номер в Книзі 132 доп. Стор. 22 р. 3286 від 18 грудня 2000 року).

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Судом враховано, що позивачі обґрунтували наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу може забезпечити ефективний захист їх порушеного права, поновлення цих прав та інтересів.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року було залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 січня 2024 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року в частині забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна було скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову в цій частині.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від26 вересня 2023 року, в частині забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії іншим особам змінено, викладено резолютивну частину ухвали суду в такій редакції:

«Заборонити уповноваженим на державну реєстрацію прав на нерухоме майно особам здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 ».

19 червня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно звернулись до суду із заявою про забезпечення позову, яка була частково задоволена оскаржуваною Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2023 року.

Враховуючи, що заявник не бажав настання будь-яких наслідків, пов`язаних з укладеними на підставі довіреності правочинами, у разі невжиття заходів забезпечення, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що існує небезпека переходу майна у власність третіх осіб.

Крім того, позивач спочатку звернувся до суду із немайновими позовними вимогами про визнання недійсними договорів позики, договорів іпотеки від 05 лютого 2021 року, 16 лютого 2021 року та 09 листопада 2020 року та відповідно скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, але в подальшому висунув майнову вимогу про витребування майна з незаконного володіння.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що між сторонами існує реальний спір щодо квартири АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_5 .

При цьому спірне майно вже після відкриття провадження вибуло з власності позивачів, що дає підстави для обґрунтованих припущень, що до закінчення розгляду даної справи майно, яке вже вибуло із володіння позивачів поза їх волею, може бути в черговий раз відчужено відповідачами. У такому випадку позивачі не зможуть захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення речового права позивачів.

Відповідно, обраний позивачами вид забезпечення позову заборона відчуження майна, що перебуває у володінні відповідачів, суд першої інстанції правильно визнав співмірним із заявленими позовними вимогами та випливає, оскільки через ризик відчуження майна на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження квартир може істотно ускладнити ефективний захист прав позивачів у випадку задоволення їх позову та призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Виходячи з викладеного, заходи забезпечення позову про які просять позивачі, фактично будуть спрямовані на охорону їх матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій із боку відповідачів, з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тому захід забезпечення позову у вигляді накладення заборони відчуження двох квартир на час розгляду справи відповідає предмету позову, є розумним, адекватним, співмірним та таким, що відповідає предмету позову, на підставі чого заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягала задоволенню.

Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що наразі невідомо, скільки часу триватиме судовий спір, який може затягнутися на багато років, і за таких умов, обмеження прав ОСОБА_1 у вільному володінні належним їй майном шляхом заборони відчуження квартири створює реальну загрозу спричинення апелянту матеріальних збитків, - оскільки вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті та, відповідно, не свідчить про порушення прав апелянта.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2023 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 11 квітня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе