Провадження № 22-ц/811/3553/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування, встановлення факту постійного проживання, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування, встановлення факту постійного проживання.

Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_6 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

За ним відкрилась спадщина, яка складається з наступного:

квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яку він отримав на підставі договору дарування №619 від 18 травня 2009 року як подарунок від батьків;

1/3 частина квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку брат отримав внаслідок обміну двох однокімнатних квартири та купівлі вказаної квартири;

банківський вклад в АТ КБ «ПриватБанк» на суму 13 470,48 доларів США.

Оскільки до дня смерті ОСОБА_6 формально перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , дружина є спадкоємцем першої черги, як і донька померлого ОСОБА_1 .

Позивач вважав, що має одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги за законом, оскільки його брат, спадкодавець ОСОБА_6 , внаслідок хронічного алкоголізму та супутніх захворювань, був немічним та неадекватним, знаходився у безпорадному стані, тому потребував стороннього догляду та допомоги, яку надавали йому не спадкоємці першої черги (дружина і донька), а він, позивач.

Протягом 2009-2016 років спадкодавець, ОСОБА_6 , проживав окремо від відповідачів, в квартирі своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 . До 2013 року, догляд за ОСОБА_6 здійснювала мати, з січня 2014 року, утриманням та доглядом як за матір`ю, так і за спадкодавцем почав здійснював позивач: купляв продукти, разом зі своєю дружиною готував їжу, прав білизну та прибирав квартиру, викликав лікарів та швидку допомогу, купляв ліки, які виписували лікарі, слідкував за прийомом ліків. Позивач припинив утримання та догляд брата лише 24 грудня 2016 року, коли отримав інсульту та дістав параліч. Позивач не міг сам пересуватися. Без догляду та їжі, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, а знайшов його тіло лише в березні син позивача, який повернувся з відрядження із-з кордону.

Позивач зазначав, що відповідачі відмовились впізнавати померлого, займатись його похованням, тому похованням займалась сім`я позивача.

Всі вищеописані обставини та норми права свідчать, що брат позивача протягом останніх трьох років перебував в безпорадному стані, зумовленому тяжкою хворобою, не міг самостійно забезпечувати умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відтак, позивач вважав, що він має право спадкувати у рівних частинах із спадкоємцями першої черги.

З врахуванням зазначених обставин та уточнених вимог ОСОБА_3 просив:

встановити факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_6 в період з 18 травня 2009 р. по 10 січня 2017 р. за адресою: АДРЕСА_2 ;

змінити черговість спадкування за ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши право рідного брата спадкодавця ОСОБА_3 , спадкувати разом із спадкодавцем першої черги;

стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) судові витрати пов`язані із розглядом справи, а саме: 768,40 грн. судовий збір за подання позовної заяви; 420,40 грн. судовий збір за забезпечення позову; 420,40 грн. судовий збір за забезпечення виклику свідків; 840,80 грн. судовий збір за збільшення позовних вимог; 80503,00 грн. витрат за проведену експертизу, всього 82953,00 грн., тобто по 41476,50 грн. з кожного (Том №3 а.с.177-178).

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) про зміну черговості спадкування, встановлення факту постійного проживання, - задоволено.

Встановлено факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_6 в період з 18 травня 2009 р. по 10 січня 2017 р. за адресою: АДРЕСА_2 .

Змінено черговість спадкування за ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши право рідного брата спадкодавця ОСОБА_3 , спадкувати разом із спадкодавцем першої черги.

Провадження у справі в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) 10000,00 грн. витрат на поховання ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрито.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) судові витрати пов`язані із розглядом справи, а саме: 768,40 грн. судовий збір за подання позовної заяви; 420,40 грн. судовий збір за забезпечення позову; 420,40 грн. судовий збір за забезпечення виклику свідків; 840,80 грн. судовий збір за збільшення позовних вимог; 80 503,00 грн. витрат за проведену експертизу, всього 82953,00 грн., тобто по 41476,50 грн. з кожного

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що 01грудня 2016 р. (незадовго до смерті) між ОСОБА_6 ПАТ «КБ «Приватбанк» укладено договір депозитного вкла X2SAMDNWFD301. Згідно договору ОСОБА_6 передав н депозит ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 13 470,48 доларів СІЛА.

Стверджує. що вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_6 мав власні заощадження та не потребував сторонньої матеріальної допомоги та мав можливість задовольнити свої потреби за власний рахунок.

Вважає, що те, що ОСОБА_6 не використовував власні кошти, не означає, що він фізично цього не міг зробити як зазначає суд. ОСОБА_6 не перебував у безпорадному стані, оскільки самостійно міг себе обслуговувати, ходив за покупками, спілкувався з донькою, що є активними діями особи, які не відповідають ознакам безпорадності.

Зазначає, що алкоголізм не є тяжкою хворобою. У Висновку судово-психіатричної експертизи №611 від 21 червня 2023 р. зазначено, що вживання алкоголю впливало на здатність ОСОБА_6 усвідомлювати свої дії та керувати ними, однак експертом не встановлено чи перебував ОСОБА_6 у безпорадному стані, якщо перебував, то в який саме період та як довго.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні суд зазначає, що Позивач допомагав ОСОБА_6 матеріально, зокрема купував продукти, побутову хімію, однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують покупки, зокрема квитанції.

Покликається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що перед смертю ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані та потребував постійного стороннього догляду, а також відсутні докази здійснення постійного догляду Позивачем за ОСОБА_6 безпосередньо перед смертю.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 20 березня 2017 року (Том №1 а.с.7).

Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть виданого КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 18.03.2017 року № 228/17 причина смерті ОСОБА_6 не встановлена «через гниття» (Том №1 а.с.11).

Постановою старшого слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП Львівської області Домарецької І.М. від 20 березня 2017 року, кримінальне провадження №001102 від 17 березня 2017, відкрите у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , за заявою його племінника, ОСОБА_7 . Однак було закрито в зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Після смерті ОСОБА_6 , відкрилась спадщина, яка складається з квартири за адресою АДРЕСА_2 , ( Договір дарування № 619 від 18.05.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Журомською М.В. /Том №2 а.с.38/, Витяг про державну реєстрацію прав /Том №2 а.с.39/ на: 1/3 частини квартири, за адресою АДРЕСА_1 (Свідоцтво про право власності на квартиру від 21 січня 2008 р.) /Том №2 а.с.21 (зворот); Витяг про реєстрацію права власності. /Том №2 а.с.22/; Кошти на депозитному рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» № 8971 на суму $ 13 470,48 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят доларів США сорок вісім центів), з відповідними відсотками, згідно договору № SAMОN WF D 00 , укладеного 01.12.2016 року /Том №2 а.с.29/ та кошти на депозитному рахунку НОМЕР_4 у АТ КБ «ПриватБанк» на суму $ 139,00, з відповідними відсотками,згідно договору SAMОN WF D 00 .

Як вбачається із копії спадкової справи №188/2017 заведеної Третьою Львівською державною нотаріальною конторою Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . /Том №2 а.с.1-41а/, 03.04.2017 року до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся рідний брат померлого, ОСОБА_3 , також 21.04.2017 року звернулась донька померлого, ОСОБА_1 (Свідоцтво про народження, серії НОМЕР_5 /Том №2 а.с.18/), та дружина померлого, ОСОБА_5 (копія паспорту з відміткою про зареєстрований шлюб з ОСОБА_6 . /Том №2 а.с.21/).

З Карт стаціонарного хворого КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» вбачається, що з 1975 року ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні № 7178 від 13.10.1975 року, № 5438 від 16.06.1982 року, № 10950 від 22.12.1983 року, № 530 від 18.01.1984 року, № 3729 від 23.04.1984 року, № 5431 від 11.06.1984 року, № 7717 від 20.08.1984 року, № 8613 від 15.09.1984 року, № 9930 від 24.10.1984 року, № 73 від 03.01.1985 року, № 3588 від 06.04.1985 року, № 10319 від 18.10.1985 року, № 9108 від 21.10.1986 року, № 6096-06 від 08.08.2006 року.

З Медичної карти 4 Міської Клінічної Лікарні м.Львова вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою АДРЕСА_2 за період 2011-2016 років, не працюючий, поставлений на спеціальний «Д» - облік , містяться записи сімейного лікаря про виклики на дім у зв`язку з погіршенням стану ОСОБА_6 , а саме: 10.02.2011 року, 03.06.2011 року, 26.09.2011 року, 16.01.2012 року, 22.09.2012 року, поставлено діагноз: Хронічний алкоголізм 11 стадія. Тяжкий запійний синдром. Хронічний панкреатит. Артеріальна гіпертензія. Хронічний гепатит. Нейропатія. Кожен виклик призначалось лікування.

Протягом 2013-2014 рр. виклики до ОСОБА_6 17.01.2013 року, 09.02.2013 року, 17.05.2013 року, 03.07.2013 року, 29.01.2014 року, 04.02.2014 року, 20.10.2014 року, попередні діагнози підтверджені, окрім того діагностовано: Нетримання сечі. Деформуючий артроз. Призначено та скореговано лікування.

Протягом 2015-2016 рр. виклики - 29.01.2015 року, 02.04.2015 року, 18.05.2015 року, 12.11.2015 року, 11.04.2015 року, 01.06.2016 року, 27.06.2016 року 07.07.2016 року 18.10.2016 року, 21.11.2016 року,15.12.2016 року, в зв`язку з дезорієнтацією в просторі та часі до ОСОБА_6 , втратою мовного контакту, неадекватністю викликався психіатр 16.10.2015 року, 30.05.2016 року, 09.11.2016 року. Раніше поставлені діагнози підтверджені, додатково поставлено діагноз: Алкоголізм ІІІ стадії. Дисциркулярна енцефалопатія. Енцефалопатія Гой-Верніке. Призначено лікування.

Допитана в суді першої інстанції 04 жовтня 2021 року, в якості свідка ОСОБА_8 , пояснила, що вона працює «сімейним» лікарем в поліклінічному відділенні 4-ої міської клінічної лікарні. З 2009 року ОСОБА_6 переїхав в квартиру до батьків Воробйових за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 був її пацієнтом, з основним діагнозом «хронічний алкоголізм ІІ стадії», що стало підставою поставити його на «Д»- облік (Журнал обліку осіб,що страждають алкоголізмом, та наркоманією). В вказаний період ОСОБА_6 страждав супутніми алкоголізму хронічними соматичні захворювання: Панкреатит. Хронічний гепатит. Артеріальна гіпертензія. Полінейропатія, Енурез. Дисциркулярна енцефалопатія. Попри постійний фізіологічний дискомфорт, систематичні болі, нудоту, діарею, тошноту, нетримання сечі, безсоння, ОСОБА_6 не припиняв зловживати алкоголем, виносив антикварні речі з хати, міняв на алкоголь, вживав сурогати. Оскільки не погоджувався на стаціонарне лікування, хвороба прогресувала, відбувалась виражена деградація особистості. ОСОБА_6 , втратив усвідомлення необхідності вживати їжу, не звертав уваги на свій зовнішній вигляд, не усвідомлював необхідність гігієни, став нездатним самостійно обслуговувати себе. Всі призначення та лікування ОСОБА_6 спочатку виконувала мати ОСОБА_6 , а з січня 2014 року внаслідок хвороби та немічності матері, до них практично переїхав ОСОБА_9 - позивач у справі. Саме він регулярно викликав лікаря, купляв ліки, які вона призначала, прибирав квартиру, разом зі своєю дружиною готували їжу як для ОСОБА_6 , так і для матері. Ні дружини ОСОБА_6 , ні його доньки, вона за весь період проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 , не бачила. В кінці грудня 2016 року позивач, ОСОБА_3 переніс інсульт з частковим паралічем, тому протягом 6 місяців 2017 року був лежачим хворим, проживав в своїй квартирі АДРЕСА_5 під доглядом дружини. Зі слів дружини позивача їй відомо, що після захворювання позивача, ОСОБА_6 , залишився без елементарної допомоги, що, на її думку, стало причиною смерті ОСОБА_6 .

Допитаний в суді першої інстанції 07 червня 2022 року, в якості свідка ОСОБА_10 , показав, що він працює фельдшером невідкладної допомоги, з 2006 року по грудень 2016 року, спочатку під час роботи в Приватній клініці Швидкої допомоги «Богдан», а потім в приватному порядку, кожного місяця приїздив на виклики за адресою АДРЕСА_2 до ОСОБА_6 для проведення йому алкогольної детоксикації в зв`язку з запойним станом.

ОСОБА_6 страждав хронічним алкоголізмом 3 ступеню, мав тяжкі супутні захворювання. До 2013 року виклики були від матері, а з кінця 2013 року по грудень 2016 року виклики робив брат ОСОБА_6 , ОСОБА_11 - позивач, який оплачував вартість проведення детоксикації. Він тримав порядок в квартирі, займався пранням, його дружина готувала їжу,купляв ліки за призначенням та контролював прийом ліків. ОСОБА_6 , як і всі алкоголіки, лікуватись не бажав, виносив з хати речі і за копійки обмінював на алкоголь. Дружину ОСОБА_6 бачив один раз вона викликала ОСОБА_10 для проведення детоксикації в останніх числах грудня 2016 року: в квартирі був безлад, ніби шукали, а дружина ОСОБА_12 просила привести ОСОБА_6 до тями щоб піти до нотаріуса.

Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи №611 від 21.06.2023 року Львівської філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», вбачається, що судовими експертами встановлено, що наявний у ОСОБА_6 органічний розлад особистості, внаслідок зловживання алкоголем, є прямим наслідком ушкодження головного мозку токсичного характеру. Органічний розлад особистості внаслідок зловживання алкоголем є хронічним незворотнім процесом. В останній період життя ОСОБА_6 мав когнітивні порушення мислення, пам`яті, інтелекту. Психічні розлади прогресували та в останній період життя істотно впливали на здатність усвідомлювати значення своїх дій та можливість керувати ними. Виходячи з медичних документів, поведінка була періодично неадекватною, що було пов`язано з станами, що розцінювались як порушення свідомості. Органічний розлад особистості внаслідок вживання алкоголю, істотно впливав на здатність усвідомлювати значення своїх дій та можливість керувати ними.

Допитаний в суді першої інстанції 16 жовтня 2023 року судовий експерт ОСОБА_13 показав, що ОСОБА_6 протягом 40 років страждав алкоголізмом, 14 разів лікувався КЗ ЛОР «Львівської клінічної психіатричної лікарні» перебував на обліку з діагнозом «алкоголізм». Оскільки тривале вживання алкоголю призводить до незворотніх процесів в організмі та психіці людини, в ОСОБА_6 , який продовжував вживати алкоголь, відбувся органічний розлад особистості, по кілька днів під час запойного стану був без свідомості, деградував як особистість. Діагноз Алкоголізм 3 стадії йому було поставлено лікарем психіатром в жовтні 2015 року, однак наявність в ОСОБА_6 чисельних тяжких соматичних захворювань (які є невід`ємною частиною алкоголізму 3 стадії) свідчать, що фактично він мав цю стадію алкоголізму за кілька років до офіційно виставленого діагнозу,тобто щонайменше, з 2013 р. Це тяжке захворювання, яке свідчить про когнітивні (тобто органічні, структурні) ураження головного мозку, фізичну та психічну неспроможність людини самостійно обслуговувати себе.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач покликається, як на правову підставу, на статтю 1259 ЦК України.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Безпорадний стан це стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами (у новонароджених, дітей раннього віку, у людей старшого віку, осіб, які перебувають у стані природного сну). Безпорадність може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю).

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17 (провадження № 61-14362св18).

Висновок про безпорадний стан ОСОБА_6 потребує спеціальних знань в медицині, та у даній справі належними і допустимими доказами такого характеру являються Медична картка ОСОБА_6 4 МКЛ м.Львова, Стаціонарні карти хворого ЛМКЛ «Львівська психіатрична лікарня», Висновок судово-психіатричної експертизи № 611 від 21.06.2023 року Львівської філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».

Таким чином, належними засобами доказування доведено, що через тяжкі хвороби ОСОБА_6 останні роки життя був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби, тобто знаходився у безпорадному стані, в розумінні статті 1259 ЦК України.

Суд першої інстанції надав правову оцінку тому факту, що після смерті батьків, спадкоємцем банківських рахунків було визначено саме ОСОБА_6 .

Беручи до уваги дані про залишення всієї суми коштів на вказаних рахунках і на день смерті спадкодавця, показання свідків та представника позивача про продаж ОСОБА_6 речей з квартири, з метою придбання алкогольних напоїв, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у ОСОБА_6 фізичної та розумової можливості розпорядитись власними значними коштами.

Непрацюючий, не маючий постійного доходу, ОСОБА_6 , для придбання алкоголю, виносив речі з квартири, отже коштами, які знаходились на його банківських рахунках не розпоряджався. Водночас, на ліки, систематичні детоксикації, продукти, господарські товари, об`єктивно позивачем витрачались значні власні кошти. Враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи № 611 від 21.06.23 щодо встановлених у ОСОБА_6 ушкодженні головного мозку токсичного характеру, когнітивних порушень мислення, пам`яті, інтелекту, - факт володіння ОСОБА_6 банківськими рахунками та квартирою, не є тотожнім поняттям його матеріальної забезпеченості. Оскільки розпорядитись він своєю власністю не міг в силу названих причин. Наведені обставин підтверджують позицію позивача про необхідність матеріальної допомоги спадкодавцю, та відсутність інших джерел для підтримання життєдіяльності спадкодавця, ніж особисті кошти позивача, в період з січня 2014 р. по грудень 2016 р. Наведене спростовує версію відповідачів, що спадкодавець був забезпеченою людиною і тому не потребував матеріальної допомоги.

Виходячи з аналізу норм ст.1259 ЦК України в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими, чим в даному випадку є встановлений факт здійснення постійного догляду за спадкодавцем не з боку спадкоємців першої черги, його дружини та доньки, а з боку його рідного брата.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування та надання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги позивач обґрунтував тим, що спадкодавець через тяжку хворобу тривалий час перебував у безпорадному стані та потребував матеріального забезпечення і стороннього догляду, який він йому надавав. На підтвердження цих доводів, позивач суду надав належні, допустимі та переконливі докази, які підтверджуюють здійснення позивачем піклування за спадкодавцем, що знаходився в безпорадному стані, яке полягало в постійному спілкуванні, забезпеченні лікарської допомоги шляхом виклику сімейного лікаря, лікаря-психіатра, виклик фельдшера та організація і оплата проведення детоксикації, контроль прийому спадкодавцем ліків, а також придбання за власні кошти продуктів харчування, побутової хімії, придбання ліків (тобто матеріальне забезпечення спадкодавця); надання іншої допомоги спадкодавцеві, яка мала матеріалізоване вираження (постійне прибирання квартири, прання одягу спадкодавцеві, приготування їжі), тривалість зазначених дій, що вчинялись в інтересах спадкодавця позивачем, свідчить не тільки про міцність родинних відносин, моральні зобов`язання, які є етичними нормами, а й про наявність підстав для зміни черговості спадкування.

При цьому, суд врахував обставини сімейного стану позивача, який протягом тривалого часу вчиняв зазначені дії для забезпечення життя свого молодшого брата, нехтуючи своїми інтересами та забираючи час, кошти, увагу у власної сім`ї (дружину, сина, внуків). У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що поняття тривалий час належить до оціночних категорій і саме суд повинен визначатися з його змістом, ураховуючи конкретні обставини справи та виходячи із засад розумності, добросовісності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що медичні документи, висновок судово-психіатричної експертизи, показання свідків про симптоматику хворіб, якими страждав спадкодавець, свідчить про значне та постійне надмірне як фізичне, так і психічне навантаження, яке витримував позивач, здійснюючи догляд за братом. Вказана обставина дає підставу вважати період часу, коли позивач опікувався за спадкодавцем з січня 2014 року по грудень 2016 року - тривалим часом, відповідно до вищенаведеного роз`яснення Пленуму ВСУ.

Враховуючи хронологію подій, суд надав правову оцінку обставинам, по яким допомога, що надавав позивач спадкодавцю, припинилася 24 грудня 2016 року після того як позивач ОСОБА_3 сам переніс інсульт внаслідок чого не міг доглядати за братом і останній помер.

Такий розвиток подій, додатково підтверджує, що лише постійної турбота з боку позивача забезпечувала життєдіяльність спадкодавця ОСОБА_6 та враховуючи тривале та безперервне здійснення догляду за спадкодавцем, вищенаведена обставина може не розглядатися як припинення догляду без поважних причин. А тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку для задоволення позовної вимоги про зміни черговості спадкування.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 з 18 травня 2009 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_6 .

Зазначений факт доведено Договором дарування від 18 травня 2009 року квартири АДРЕСА_6 , укладений між дарувальниками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 з однієї сторони, та обдарованим ОСОБА_6 , з другої сторони; посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Журомською М.В., Актом ЛКП «Княже місто»; Актом сусідів будинку АДРЕСА_7 від 05 квітня 2017 року, показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , даними про проживання, зазначених в медичних картах, а також не заперечується відповідачами та їх представниками.

Обставина постійного проживання ОСОБА_6 тривалий час (з 2009 по січень 2017 року) окремо від дружини та доньки, ведення окремого господарства, їх байдужість до його відсутності протягом січня-березня 2017 року, коли ОСОБА_6 помер і його тіло знаходилось в квартирі протягом трьох місяців, поки син позивача не знайшов його, суперечить принципам сім`ї та спростовує позицію відповідачів про існування в сторін «нормальних сімейних стосунків».

Правилами частини другої статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Під час розгляду справи знайшов підтвердження факт постійного проживання спадкодавця в квартирі АДРЕСА_6 та факт ведення з ним спільного господарства протягом червня 2013 грудня 2017 р. позивача. Натомість, проживаючі тривалий час окремо, відповідачі не були пов`язані з спадкодавцем спільним побутом протягом 8 років, не знали, та не хотіли знати, що ОСОБА_6 хворий, чи хтось ним опікується, отже їх заперечення факту здійснення позивачем постійного догляду за ОСОБА_6 в зв`язку з безпорадністю стану не ґрунтуються на фактах, та суперечать встановленим обставинам справи, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Доводи апеляційної скарги про можливість ОСОБА_6 самостійно себе обслуговувати, розпоряджатися власними заощадженнями задовольняти свої побутові потреби в останні роки життя не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Виписки з амбулаторних карт хворого ОСОБА_6 в сукупності з показаннями свідків, в тому числі сімейного лікаря, висновками експертиз та показаннями самих експертів психіатрів в суді вказують на сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку як-от:

1.здійснення опіки ОСОБА_3 над своїм рідним братом ОСОБА_6 , надання йому матеріальних послуг у період з травня 2009 року по 24 грудня 2016 року;

2.матеріальне забезпечення спадкодавця у цей період;

3.надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто надання такої допомоги, яка має матеріальне вираження прибирання приміщення, приготування їжі, прання одежі;

4.тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5.безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний хронічним алкоголізмом, що є підставою для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.