Провадження № 2-ві/522/6/24
УХВАЛА

15 квітня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Свячена Ю.Б., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 15 квітня 2024 року про відвід судді Науменко Андрія Володимировича по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування та договору оренди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування та договору оренди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2023 року матеріали справи передані для розгляду справи по суті судді Науменко А.В .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

15.04.2024 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду було подано заяву про зустрічне забезпечення позову. Заява розглянута у судовому засіданні за участю сторін.

Ухвалою суду від 15.04.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування та договору оренди - відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявлено усний відвід головуючому судді Науменко А.В.

За наслідком відмови у задоволенні зустрічного забезпечення представник вказує на упередженість суду, пояснює що на його думку суд веде процес більш сприятливо для іншої сторони. Вказав на порушення строку розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, а також зазначив, що суд не забезпечив зустрічне забезпечення за власною ініціативою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2023 року заява про відвід судді Науменко А.В. передана для розгляду судді Свяченій Ю.Б.

Суд, дослідивши заяву приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, суддя не може брати участь у розгляді справи і відводиться за наявності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п. 3 ст.46 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

По справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі зазначеного вище, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, у справі «Хаушильд проти Данії» зазначено, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до положень ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Дослідивши заявлені представником відповідача підстави для відводу головуючого судді суд вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

Фактично підставою для звернення з заявою про відвід судді в заяві зазначено упередженість суду, думка, що суд веде процес більш сприятливо для іншої сторони, порушення строку розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, а також не відсутність зустрічного забезпечення судом за власною ініціативою.

Враховуючи положення ст. 36 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід судді, оскільки підстави для відводу зазначені заявником не відповідають вимогам даної статті та є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 4. ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене вище, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

Отже, передбачених ст. 36 ЦПК України підстав для задоволення відводу, заявленого головуючому судді, не встановлено, тому суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 35-40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 15 квітня 2024 року про відвід судді Науменко Андрія Водолимирлвича по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування та договору оренди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. Б. Свячена