Справа № 361/3518/24
Провадження № 2/361/3520/24

У Х В А Л А

16 квітня 2024 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Броварської міської ради Броварського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1

10 квітня 2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями позов розподілено судді Радзівіл А.Г.

16 квітня 2024 року суддя Радзівіл А.Г. заявила самовідвід від розгляду даної цивільної справи на підстав п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, оскільки позивач у вказаній справі ОСОБА_1 , тривалий час виконувала обов`язки присяжної цього ж суду, приймала участь у розгляді та ухваленні рішення по суті спору в цивільних справах у складі колегій Броварського міськрайонного суду Київської області.

Розглянувши вказану заяву про самовідвід, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить висновку про його обґрунтованість з наступних підстав.

Відповідно ч. 2, 4 статті 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у статті 6 указаної Конвенції закріплено право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом.

У своєму рішенні по справі Фельдман проти України Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь - якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (заяви № 76556/01 та 38779/04, рішення від 08 квітня 2010 року, п. 97).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Згідно статті 1 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Суддя, відповідно статті 3 Кодексу суддівської етики, має докладати всіх зусиль для того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Чинним законодавством визначені обставини, які виключають участь в розгляді справи судді. Так, ч. 1 ст. 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів регламентовано, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на підставі Конституціїі законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, а також його склад, - відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Рішенням від 09 листопада 2006 року Європейського суду з прав людини у справі Білуга проти України, від 28 жовтня 1998 року у справі Ветштан проти Швейцарії зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди мають вселяти у громадськість в демократиному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, має брати самовідвід або бути відведений.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначено статтею 40 ЦПК України.

Частини 1, 2, 9 статті 40 ЦПК України визначають, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно ч. 1, 3 статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статті 36 38 цього Кодексу суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Судом установлено, що позивачем у вказаній справі є ОСОБА_1 , яка станом на 13 березня 2024 року розпорядженням голови Броварського міськрайонного суду Київської області № 3 рс-г увільнена від обов`язків присяжної Броварського міськрайонного суду Київської області на підставі пункту четвертого частини другої статті 66 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Згідно Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року передбачений статус, повноваження та гарантії діяльності присяжного.

Стаття 63 Закону України Про судоустрій і статус суддів регламентує, що присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 ч. 7 статті 56 цього Закону.

Присяжним за час виконання ними обов`язків у суді, згідно положень ст. 68 цього Закону, виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Присяжним відшкодовуються витрати на проїзд і наймання житла, а також виплачуються добові. Зазначені виплати здійснюються за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя територіальними управліннями Державної судової адміністрації України за рахунок коштів Державного бюджету України. На присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя.

При цьому, згідно положень ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Як вказано в абзаці 4 ст.1 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції конфлікт інтересів це суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Визначення змісту поняття конфлікту інтересів має значення для правильного вживання заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів. Зміст цього питання визначають такі дві обов`язкові ознаки: 1) конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями; 2) наявність конфлікту інтересів може негативно вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Згідно п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року за №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи не лише у разі неможливості винесення об`єктивного рішення у справі, але і в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 09 листопада 2006 року у справі Білуха проти України (заява № 33949/02, п. 53) правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі Кастілло Альгар проти Іспанії (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь - який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в недостатній неупередженості, повинні брати самовідвід. Суддя повинен бути вільним не тільки від будь - якого невідповідного упередження або впливу, але й вільними від цього в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Тобто, першочерговим у контексті довіри до суду не є неспроможність судді об`єктивно та неупереджено розглянути справу, а саме думка про це у стороннього спостерігача.

Відтак, враховуючи фактичні обставини, що склалися у даній справі, суд приходить переконання про те, що у стороннього спостерігача можуть виникнути обгрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Беручи до уваги вищенаведене, з метою уникнення конфлікту інтересів, зняття у сторін будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді Радзівіл А.Г., забезпечення сторонам у справі права особи на справедливий суд, запобігання в подальшому будь-яких нарікань на необ`єктивність та упередженість головуючого у справі та звинувачення його в заінтересованості в результаті розгляду справи, суддя Радзівіл А.Г. має бути відведена від розгляду цивільної справи № 361/3518/24.

Таким чином, заява судді Радзівіл А.Г. про самовідвід від розгляду цивільної справи за № 361/3518/24 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище та керуючись ст. 36-40, 258, 259-261, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про самовідвід судді Радзівіл Аліни Григорівни задовольнити.

Цивільну справу № 361/3518/24 (провадження № 2/361/3520/24) передати до канцелярії Броварського міськрайонного суду Київської області для повторного авторозподілу відповідно до частини першої статті 41 ЦПК України, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Радзівіл А.Г.