Справа № 369/3383/23
Провадження № 2/369/930/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участі секретаря судового засідання Цукаревої К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали цивільної справи № 369/ 3383/23 за позовом заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах Бучанської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

09.03.2023 року заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області (далі Бучанська РДА) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки.

Зазначений позов заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області обґрунтував тим, що прокуратурою встановлено порушення вимог земельного та лісового законодавства під час реєстрації прав приватної власності на земельну ділянку на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Прокурор зазначає, що на підставі рішення державного реєстратора Сквирської міської ради Київської області Гузя Андрія Григоровича від 10.03.2021 року індексний номер: 57005619 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,95 га з кадастровим номером :01:012:0085 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

На даний час право приватної власності на зазначену вище земельну ділянку залишається зареєстроване за ОСОБА_1 . Підставою державної реєстрації права приватної власності за ОСОБА_1 стали: розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 24.12.2008 року № 1656 «Про затвердження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення їх до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства»; витяг з Державного земельного кадастру серія та номер НВ-021 від 03.03.2021 року, виданий Міськрайонним управлінням у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Водночас, Києво-Святошинською окружною прокуратурою встановлено, що спірна земельна ділянка із постійного користування ДП «Київське лісове господарство» не вибувала, а розпорядження про її відведення у приватну власність не видавалось, у зв`язку з чим, державна реєстрація права приватної власності відбулась незаконно.

На думку прокурора, спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Київське лісове господарство» на підставі матеріалів лісовпорядкування. Відповідно до інформації ДП «Київське лісове господарство» від 05.10.2021 року №02-02/750 спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, розташована в межах кварталу 50 виділ 5 Ірпінського (Приміського) лісництва ДП «Київське лісове господарство» (за матеріалами лісовпорядкування 1993, 2004 років), а на даний час в межах кварталу 50 виділ 9 Ірпінського (Приміського) лісництва ДП «Київське лісове господарство» (за матеріалами лісовпорядкування 2014 року).

Перебування земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :01:012:0085 у приватній власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства суперечить вимогам п, ґ) ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст. 56 Земельного кодексу України.

Прокурор зазначає, що з листа ДП «Київське лісове господарство» від 05.10.2021 року № 02-02/750 вбачається, що дане підприємство не надавало згоди на вилучення (припинення) з постійного користування спірної земельної ділянки. Окрім того, на думку прокурора, під час відведення земельних ділянок у приватну власність порушено порядок зміни їх цільового призначення.

Стверджує, що першою встановленою підставою реєстрації права приватної власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0085 стала її державна реєстрація в Державному земельному кадастрі 03.03.2021 року. Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.09.2021 року № 10-10-0.31-11178/2-21 у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня документація із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:012:0085. В архіві відділу відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0085.

За результатами опрацювання Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прокурором встановлено, що однією з підстав для здійснення державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку стало розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 24.12.2008 року № 1656 «Про затвердження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення їх до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства».

З метою встановлення підстав для прийняття вказаного розпорядження, до Київської обласної державної адміністрації скеровано запит від 01.10.2021 року №1248вих-21 про надання належним чином завіреної копії вищевказаного розпорядження та документів, на підставі яких останнє прийняте. Листом від 20.10.2021 № 01.1-14/2155 Київська обласна державна адміністрація повідомила Києво-Святошинську окружну прокуратуру про те, що розпорядження Київської обласної державної адміністрації, видані по 2010 рік передані на постійне зберігання до Державного архіву Київської області. На виконання запиту окружної прокуратури Державний архів Київської області надав відповідь за № 01-43/3032 від 29.11.2021 року що у документах архівного фонду «Київська обласна державна адміністрація» запитуване розрядження відсутнє.

Зазначає, що до Києво-Святошинської окружної прокуратури надійшов лист повного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 14.02.2022 № 51/30-140 з долученою копією інформації з Державного архіву Київської області від 03.02.2022 № 01-43/206 зі змісту якої вбачається, що розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 24.12.2008 року № 1656 обліковано у Журналі реєстрації розпоряджень Київської обласної державної адміністрації» за 2008 рік за заголовком: «Про виділення коштів». Стверджує, що Київська обласна державна адміністрація у 2008 році розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення їх до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства не приймала, що свідчить про відсутність волевиявлення держави на відчуження спірної земельної ділянки із державної власності. Зазначає, що згідно з постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року №807-IX до складу Бучанського району Київської області включено Білогородську сільську територіальну громаду у зв`язку з ліквідацією Києво-Святошинського району. Розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення для лісогосподарських потреб у межах населених пунктів на даний час покладено на Бучанську районну державну адміністрацію відповідно до вимог ч.5 ст.122, п.24 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Вказує, що Києво-Святошинською прокуратурою на адресу Бучанської районної адміністрації скеровано лист 15.11.2022 року за №55-4649 вих-22, в якому викладено виявлені порушення вимог законодавства щодо незаконності відведення земельної ділянки лісового фонду та запитано про вжиті заходи реагування до усунення цих порушень і повернення відповідної земельної ділянки у розпорядження держави або повідомлення про неможливість звернення до суду з метою захисту інтересів держави в судовому порядку. Бучанська районна державна адміністрація листом від 23.11.2022 року № 01.3-35/2766 повідомила прокурора про невжиття заходів цивільно-правового характеру шляхом звернення до суду з позовною заявою до останнього набувача, у зв`язку з відсутністю можливості оплатити судовий збір.

Враховуючи викладене, позивач просить:

усунути перешкоди у здійсненні Бучанською районною державною адміністрацією Київської області права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.03.2021 року з індексним номером № 57005619 із скасуванням державної реєстрації права ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0085.

-усунути перешкоди у здійсненні Бучанською районною державною адміністрацією Київської області права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,95 га з кадастровим номером :01:012:0085, що розташована в с. Білогородка Бучанського району Київської області, шляхом її повернення на користь держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області від ОСОБА_1 .

стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури судовий збір.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цій справі. Призначено підготовче провадження.

31.05.2023 року до суду від представника відповідача адвоката Костюка І.І. надійшов відзив, в якому він просив позовну заяву заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах Бучанської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом скасування державної реєстрації права власності, повернення земельних ділянок залишити без задоволення.

Свої заперечення мотивував тим, що прокурором обрано неефективний спосіб захисту, що є самостійною підставою для залишення позову без задоволення. Зазначив, що спірна земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_1 та перебуває у його власності та володінні. Прокурор не заявив позовних вимог про витребування спірної земельної ділянки, тому заявлені ним позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування державної реєстрації права власності та повернення спірної земельної ділянки не є ефективним способом захисту права.

Представник відповідача стверджував, що ОСОБА_1 у законний спосіб отримав право власності на спірну земельну ділянку, зокрема 09.08.2007 року Київське обласне управління лісового та мисливського господарства надало дозвіл на вилучення земельної ділянки з наступним використанням для потреб не пов`язаних з веденням лісового господарства, що підтверджується листом № 01-04/333. 02.11.2007 року Головою Київської обласної державної адміністрації Ульянченко В.І. надано дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою 0,95 га ДП «Київлісгосп», переведення зазначеної земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення до категорії земель сільськогосподарського призначення та подальшої передачі її у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується листом-дозволом № 44.6212.2. 25.12.2007 року Державне підприємство «Київське лісове господарство» надало погодження на припинення права користування земельною ділянкою з наступним використанням для нелісогосподарських потреб, що підтверджується листом № 02-2564. 06.11.2008 року було розроблено проект землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення її до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в межах села Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та погоджено із Києво-Святошинським відділом управління земельних ресурсів, Відділом містобудування та архітектури у Києво-Святошинському районі. Також проект землеустрою було погоджено із Києво-Святошинським відділом управління земельних ресурсів, Відділом містобудування та архітектури у Києво-Святошинському районі.

13.11.2008 року Державне підприємство «Київське лісове господарство» сформувало рахунок-фактуру № СФ00-0079 на відшкодування збитків за вилучення земельної ділянки держлісфонду. 17.11.2008 року ОСОБА_1 сплатив грошові кошти в розмірі 69 912,4 грн. на відшкодування збитків за вилучення земельної ділянки держлісфонду. 24.12.2008 року Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації № 1656 за підписом Голови ОСОБА_2 передано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах села Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Зазначає, що позиція прокурора щодо необхідності скасування державної реєстрації права власності та повернення земельної ділянки на користь держави будується на тому, що спірна земельна ділянка із постійного користування ДП «Київське лісове господарство» не вибула, а розпорядження про її відведення у приватну власність не видавалось, у зв`язку з чим, державна реєстрація права приватної власності відбулася незаконно. На підтвердження даної позиція прокурор надає лист ДП «Київське лісове господарство» № 02-02/750 від 05.10.2021 року, у якому начебто зазначено, що підприємство не надавало згоди на вилучення (припинення) з постійного користування спірної земельної ділянки. Водночас у листі ДП «Київське лісове господарство» надано інформацію про зовсім іншу земельну ділянку, яка не належить ОСОБА_1 , а тому відповідний доказ є неналежним в силу вимог ст. 77 ЦПК України.

Крім того, представник відповідача зазначає, що ст. 20 Земельного кодексу України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин не містила обов`язку погодження зміни цільового призначення із Кабінетом Міністрів України. ОСОБА_1 як громадянин України та власник земельної ділянки не може бути обмежений у своєму конституційному праві на власність у зв`язку із обставинами відсутності у органах державної влади певних документів. Відповідач не зобов`язаний та не має можливості контролювати роботу державних службовців відповідних органів стосовно належного зберігання документів.

На думку представника відповідача, прокурором не доведено належними та допустимими доказами розташування спірної земельної ділянки на землях лісогосподарського призначення лісового фонду, як не доведено і факту незаконної передачі спірної земельної ділянки ОСОБА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.06.2023 року закрито підготовче провадження у цій справі. Призначено справу до розгляду по суті, встановлено загальний порядок дослідження доказів.

В судове засідання заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області не з`явився. Про дату та час була повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Бучанська районна державна адміністрація Київської області у судове засідання не з`явилася. Про дату та час була повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна земельна ділянка площею 0,95 га з кадастровим номером :01:012:0085 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 24.12.2008 року № 1656 «Про затвердження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення їх до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства» передано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 9500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах села Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру серія та номер НВ-021 від 03.03.2021 року, виданого Міськрайонним управлінням у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області ОСОБА_1 видано земельну ділянку кадастровий номер :01:012:0085 площею 0, 9500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах села Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до інформації ДП «Київське лісове господарство» від 05.10.2021 року №02-02/750 земельні ділянки з кадастровими номерами :01:012:0049, :01:012:0047, :01:012:0048, :01:014:0152, :01:014:0092 відноситься до земель лісогосподарського призначення, розташовані в межах кварталу 50 виділ 1 на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:0095, :01:009:0094, :01:009:0085 розташовані на землях лісогосподарського призначення лісового фонду Ірпінського (Приморського) лісництва квартал 50, виділу 1, 12 на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області.

Також матеріали справи містять копії протоколів лісовпорядних нарад (лісовпорядкування 1993-2014 року), копію планшету кварталу 50 (лісовпорядкування 1993-2014 років); копію таксаційного опису виділів з проекту організації та розвитку лісового господарства Приміського лісництва (лісовпорядкування 1993-2014 років); копію планів лісонасаджень з схемою розташування лісових масивів (лісовпроядкування 2003, 2014 років), копія листа Міністерства екології та природних ресурсів України «Про погодження проектів організації та розвитку лісового господарства» та копія Наказу Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 26.07.2019 року №92 «Про затвердження матеріалів лівсовпорядкування державних лісогосподарських підприємств, діяльність яких координується Київським обласним та по місту управлінням лісового та мисливського господарства»

Згідно з листом Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 07.10.2021 року № 04-48/1841 управління не надавало погодження на зміну цільового призначення земельних ділянок.

Секретаріат Кабінету Міністрів України листом від 05.10.2021 року № 31980/0/2-21 повідомив Києво-Святошинську прокуратуру про те, що Кабінетом Міністрів рішень про погодження зміни цільового призначення, вилучення із державної власності земельної ділянки із зазначеним у листі кадастровим номером не приймалося.

Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.09.2021 року № 10-10-0.31-11178/2-21 у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня документація із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:012:0085. В архіві відділу відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0085.

Листом від 20.10.2021 № 01.1-14/2155 Київська обласна державна адміністрація повідомила Києво-Святошинську окружну прокуратуру про те, що розпорядження Київської обласної державної адміністрації, видані по 2010 рік передані на постійне зберігання до Державного архіву Київської області.

Із відповіді Державного архіву Київської області за № 01-43/3032 від 29.11.2021 року вбачається, що у документах архівного фонду «Київська обласна державна адміністрація» запитуване розрядження відсутнє.

Листом від 15.11.2022 року за №55-4649 вих-22 Києво-Святошинської прокуратури на адресу Бучанської районної адміністрації повідомлено про виявлені порушення вимог законодавства щодо незаконності відведення земельної ділянки лісового фонду та запитано про вжиті заходи реагування до усунення цих порушень і повернення відповідної земельної у розпорядження держави або повідомлення про неможливість звернення до суду з метою захисту інтересів держави в судовому порядку.

Бучанська районна державна адміністрація листом від 23.11.2022 року № 01.3-35/2766 повідомила про невжиття заходів цивільно-правового характеру шляхом звернення до суду з позовною заявою до останнього набувача, у зв`язку з відсутністю можливості оплатити судовий збір.

Листом від 07.03.2023 за № 55-1462 вих-23 заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури повідомив Бучанську РДА про пред`явлення позову до суду.

Матеріали справи містять Лист Київського обласного управління лісового та мисливського господарства від 09.08.2007 року за № 01-04/333 про дозвіл на вилучення земельної ділянки ДП «Київського лісового господарства» (Приміське лісництво, квартал 50, виділ 5) площею 0, 95 га, що розташована в межах населеного пункту с. Білогородка з наступним використанням для потреб не пов`язаних з веденням лісового господарства

Відповідно до Листа-дозволу від 02.11.2007 року за № 44.6212.2, наданого Головою Київської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою 0,95 га ДП «Київлісгосп», переведення зазначеної земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення до категорії земель сільськогосподарського призначення та подальшої передачі її у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

25.12.2007 року Державне підприємство «Київське лісове господарство» надало погодження на припинення права користування земельною ділянкою з наступним використанням для нелісогосподарських потреб, що підтверджується листом № 02-2564 від 25.12.2007 року.

06.11.2008 року було розроблено проект землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення, переведення її до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в межах села Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та погоджено із Києво-Святошинським відділом управління земельних ресурсів, Відділом містобудування та архітектури у Києво-Святошинському районі. Також проект землеустрою було погоджено із Києво-Святошинським відділом управління земельних ресурсів, Відділом містобудування та архітектури у Києво-Святошинському районі.

13.11.2008 року Державне підприємство «Київське лісове господарство» сформувало рахунок-фактуру № СФ00-0079 на відшкодування збитків за вилучення земельної ділянки держлісфонду.

Відповідно до квитанції №18 від 17.11.2008 року ОСОБА_1 сплатив грошові кошти в розмірі 69 912,4 грн. на відшкодування збитків за вилучення земельної ділянки держлісфонду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 361/2965/15-а, від 09.11.2021 у справі № 542/1403/17).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Віндикаційний позов це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (постанова Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 752/13695/18).

Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст. ст. 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог ст. ст. 387, 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (про принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю зазначено у п. 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Цей припис слід розуміти так, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем. Відтак, пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (п. п. 84, 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц).

Звертаючись до суду з цим позовом заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області просив усунути перешкоди у здійсненні Бучанською РДА права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,95 га що розташована в межах с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.03.2021 року з індексним номером № 57005619 із скасуванням державної реєстрації права ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0085; усунути перешкоди у здійсненні Бучанською РДА права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,95 га з кадастровим номером :01:012:0085, що розташована в с. Білогородка Бучанського району Київської області, шляхом її повернення на користь держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області від ОСОБА_1 , оскільки спірна земельна ділянка лісового фонду вибула з власності держави з порушенням норм законодавства.

На час звернення заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області із цим позовом спірна земельна ділянка перебувала у власності відповідача фізичної особи.

Враховуючи викладене, власник з дотриманням вимог ст. ст. 387, 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Викладене також узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, згідно з яким вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку ст. 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності.

Також Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові вказала на те, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_1 , а заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області позовних вимог про витребування спірної земельної ділянки не заявив, тому заявлені ним позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права власності та повернення спірної земельної ділянки не є ефективним способом захисту права.

Обрання неефективного способу захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської РДА про усунення перешкоди у здійсненні Бучанською РДА права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,95 га що розташована в межах с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.03.2021 року з індексним номером № 57005619 із скасуванням державної реєстрації права ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0085; усунення перешкоди у здійсненні Бучанською РДА права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,95 га з кадастровим номером :01:012:0085, що розташована в с. Білогородка Бучанського району Київської області, шляхом її повернення на користь держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області від ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки позивачем обрано неефективний спосіб захисту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що в задоволенні позову заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської РДА відмовлено, понесені ним судові витрати у справі, які складаються з судового збору покладаються судом на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 21, 387, 388 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 13, 19, 48, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах Бучанської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Фінагеєва І. О.