ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3321/24 Справа № 204/9121/23 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А. І. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суду з позовом до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 106 159,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що наказом № 704/вк від 08 травня 2023 року його звільнено за власним бажанням у зв`язку зі виходом на пенсію за віком на підставі статті 38 КЗпП України. Вказував, що відповідач заборгував йому заробітну плату в сумі 106 159,00 грн, зокрема: за листопада 2021 року 9 304,00 грн; за грудень 2021 року 8 977,00 грн; за січень 2022 року 7 279,00 грн; за лютий 2022 року 5 986,00 грн; за березень 2023 року 11 390,00 грн; за квітень 2023 року 13 725,00 грн; за травень 2023 року та остаточний розрахунок 49 498,00 грн, яка також не була йому виплачена в день звільнення. Стверджув, що заборгованість по заробітній платі перед ним не погашена, остаточний розрахунок з ним не проведено. Таким чином, в порушення чинного законодавства, відповідач не виплатив при звільненні належні йому суми.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 106 159,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах стягнення заробітної плати за один місяць.

В апеляційній скарзі ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклало вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд першої інстанції в повній мірі не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Зазначає, що на дату ухвалення оскаржуваного рішення у справі відповідач частково сплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 49 498,00 грн, що підтверджується довідкою № 74 від 26 вересня 2023 року, а тому сума невиплаченої заробітної плати згідної цієї довідки становить 56 661,00 грн.

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 12 серпня 2002 року по 08 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 працював у відповідача ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на посаді енергетика, а наказом № 704/вк від 08 травня 2023 року його звільнено за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком на підставі статті 38 КЗпП України, підтвердженням чого є запис в трудовій книжці (а.с.10).

З наданого позивачем повідомлення вбачається, що йому при звільненні з підприємства 08 травня 2023 року належить заробітна плата в сумі 106 159,00 грн, в тому числі: за листопад 2021 року 9 304,00 грн; за грудень 2021 року 8 977,00 грн; за січень 2022 року 7 279,00 грн; за лютий 2022 року 5 986,00 грн; за березень 2023 року 11 390,00 грн; за квітень 2023 року 13 725,00 грн; за травень 2023 року та остаточний розрахунок 49 498,00 грн (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при звільненні не провів з позивачем остаточний розрахунок та не виплатив йому нараховану заробітну плату, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 106 159,00 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про існування заборгованості по заробітній платі на день звільнення позивача та наявності підстав для її стягнення, проте не може погодитися з розміром стягнутої заборгованості, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, сума остаточного розрахунку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки № 74 від 26 вересня 2023 року заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі станом на 08 травня 2023 року (день звільнення) перед позивачем становить 106 159,00 грн, однак позивачу перерахована заробітна плата та остаточний розрахунок за травень 2023 року, а саме 22 червня 2023 року в сумі 32 173,00 грн та 04 серпня 2023 року в сумі 17 325,00 грн, тому станом на 26 вересня 2023 року сума невиплаченої заробітної плати становить 56 661,00 грн, по місяцям: за листопад 2021 року 9 304,00 грн; за грудень 2021 року 8 977,00 грн; за січень 2022 року 7 279,00 грн; за лютий 2022 року 5 986,00 грн; за березень 2023 року 11 390,00 грн; за квітень 2023 року 13 725,00 грн (а.с.23).

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції у повній мірі не дослідив та не надав належної оцінки вказаній довідці та безпідставно прийшов до висновку про те, що матеріали справи не містять належних та переконливих доказів на підтвердження того, що відповідачем перед позивачем була погашена вказана ним заборгованість по заробітній платі в розмірі 49 498,00 грн (32 173,00 + 17 325,00 = 49 498,00).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Та за конкретних обставин у даній справі роботодавець надав належний документальний доказ в підтвердження своїх заперечень щодо розміру заборгованості по заробітній платі, а працівник в свою чергу в жодний спосіб не спростував наведених відповідачем обставин.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі станом на 26 вересня 2023 року становить 56 661,00 грн (106 159,00 - 49 498,00 = 56 661,00), яка і підлягала стягненню з відповідач на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності у останнього обігових коштів на рахунках у зв`язку зі скорочення його об`ємів виробництва та великих фінансових збитків, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного відповідачем суду не надано.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також не приймаються до уваги доводи відповідача щодо одноденного режиму роботи на підприємстві у період часу з 2015 року по 2017 рік, простоїв виробництва, триденного режиму роботи на підприємстві у 2018 році та одноденного режиму роботи на підприємстві у 2019-2023 роках, оскільки вказане не спростовує наявності заборгованості у відповідача перед позивачем.

Крім того, не приймаються до уваги судом доводи відповідача щодо одноденного режиму роботи на підприємстві у період часу з 2015 року по 2017 рік, простоїв виробництва, триденного режиму роботи на підприємстві у 2018 році та одноденного режиму роботи на підприємстві у 2019-2023 роках, оскільки вказане не спростовує наявності заборгованості у відповідача перед позивачем.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи (пункт 1 частини першої статті 376 ЦПК України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

З наведених мотивів, рішення суду в частині визначеного до стягнення розміру заборгованості по заробітній платі слід змінити, зменшивши розмір стягнення з 106 159,00 грн до 56 661,00 грн.

Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року в частині стягнення з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі змінити, зменшивши розмір стягнення з 106 159,00 грн до 56 661,00 грн.

В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2024 року.

Судді: