ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/275/24 Справа № 201/4716/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року заяву задоволено частково, а саме в частині заміни сторони виконавчого провадження.

Задовольняючи частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», суд першої інстанції виходив з того, що звернення правонаступника із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а тому наявні правові підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу скасувати в частині заміни сторони виконавчого провадження та в цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви в цій частині.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заміна стягувача як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо така заява правонаступника подана після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання і він не був поновлений судом.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» просило оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра загальний борг за кредитним договором від 12 березня 2008 року в сумі 2573713,23 грн., з яких: по кредиту сума заборгованості 173945,78 доларів США, що еквівалентно 1390588,41 грн., по відсоткам 114436,29 доларів США, що еквівалентно 914689,27 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 15992,79 долари США, що еквівалентно 127830,37 грн. і штрафи за невиконання зобов`язань 17591,04 долар США, що еквівалентно 140605,08 грн. Вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

07 липня 2014 року вищезазначене рішення суду та виконавчі листи були видані стягувачу для пред`явлення до виконання.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 року вищезазначене рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було скасовано в частині вимог до ОСОБА_1 ..

26 листопада 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів.

Замінючи сторону виконавчого провадження, а саме, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для заміни стягувача.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником).

Згідно ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Водночас відповідно до ст. 55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не впродовж невизначеного строку, а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або з спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконання судового рішення спливає одночасно з строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 34/425, а також постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

Велика Палата Верховного Суду зазначала, що відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч. 1 ст. 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом з доказами матеріального правонаступництва, яке виступає підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно є закінченим. Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача/боржника у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе.

Якщо ж виконавче провадження не було закінчене, а виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом «Про виконавче провадження». А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватися питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення строків відсутня реальна процесуальна мета такого правонаступництва.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.

З матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2014 року ПАТ КБ Надра отримало рішення суду та виконавчі листи.

В поданій заяві ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали ПАТ «КБ «Надра» реалізувати своє право на пред`явлення виконавчих листів № 201/4716/14-ц до виконання у визначені законом строки.

Звертаючись до суду у листопаді 2020 року із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вже було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і він не був поновлений судом

При цьому, колегією суддів встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення відносно боржника ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегією суддів встановлено відсутність доказів добросовісної реалізації первісним стягувачем своїх процесуальних прав та належного дотримання процесуальних обов`язків щодо виконання судового рішення і виконавчих листів, строк пред`явлення якого до виконання сплив, а також наслідків таких дій для його правонаступника, передбачених ч. 2 ст. 55 ЦПК України.

Заміна судом сторони у справі (виконавчому листі) на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні за відсутності підстав відкриття чи поновлення такого виконавчого провадження та за відсутності підстав для поновлення строків для виконання виконавчого листа, позбавлене процесуальної мети.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення заяви в частині заміни сторони виконавчого провадження.

У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Законність ухвали в частині відмови у поновленні строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачі дублікатів виконавчих листів колегією суддів не перевіряється, так як не є предметом апеляційного оскарження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала в оскаржуваній частині, як така, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року скасувати в частині заміни сторони виконавчого провадження.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко