Справа № 686/8506/24
Провадження № 2-о/686/267/24
Рішення

Іменем України

15 квітня 2024 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Заболотного А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком дії на 6 місяців, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав, спрямованих на забезпечення її безпеки та безпеки неповнолітнього сина ОСОБА_3 , а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця її реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця її роботи Хмельницького кооперативного фахового коледжу Хмельницького кооперативного торгівельно-економічного інституту за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та неповнолітнім сином ОСОБА_3 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з нею та з їх неповнолітнім сином ОСОБА_3 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, в тому числі через додатки для обміну повідомлення та дзвінками: Viber, Telegram, Messenger, WhatsApp, Signal, тощо.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що з 29.09.2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя з відповідачем не склалося та рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07.03.2024 року їх шлюб був розірваний. З моменту припинення шлюбних стосунків ОСОБА_2 вчиняє стосовно неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, яке проявляється у вигляді цькувань, наклепів, образ нецензурними словами, постійних переслідувань, залякувань. Такі дії останній вчиняє як за місцем її проживання, так і на роботі. Зокрема 09.03.2024 року за місцем їх проживання ОСОБА_2 влаштував сварку під час якої завдав тілесні ушкодження як їй, так і їх неповнолітньому сину. За фактом вчинення домашнього насильства як щодо неї, так і щодо неповнолітнього сина працівниками поліції були складені протоколи про вчинення адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , а також виданий терміновий заборонний припис. Не зважаючи на це, ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насильство психологічного характеру, постійно ображає, погрожує забрати дитину, ображає її нецензурною лайкою, переслідує.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала, просила її задовольнити. Зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який за рішенням суду від 07.03.2024 року був розірваний. Сімейне життя з відповідачем не склалося, останній безпідставно звинувачував її у подружній зраді, влаштовував сварки через це під час яких висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав та принижував її. Такі дії останній вчиняв в тому числі у присутності їх неповнолітньої дитини. Після того, як вона подала позов про розлучення, останній продовжував вчиняти такі сварки, під час яких зокрема погрожував знищити її репутацію як викладача через оприлюднення фотографій інтимного характеру. Також зазначила, що між ним також виникають суперечки щодо поділу спільного майна. Останній висуває вимоги щодо виплати певної суми компенсації яку вона не взмозі сплати. 09.03.2024 року ОСОБА_2 у черговий раз влаштував сварку, принижував її під час якої застосував як до неї так і до сина, який втрутився і намагався її захистити, фізичне насильство (вдарив її та сина у зв`язку із чим вони отримали тілесні пошкодження у вигляді синців). Після вказаної сварки ОСОБА_2 продовжує її переслідувати, телефонує їй та погрожує як фізичним насильством, так і розповсюдженням фотографій інтимного характеру. Такі дії носять тривалий і системний характер зі сторони ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи адвокат Заболотний А.М. проти задоволення вказаної заяви заперечив. Зазначив, що жодних фактів домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 щодо заявниці та їх спільної дитини не вчинялося. Посилання заявниці на системні знущання, приниження та цькування є безпідставними і нічим не підтверджені. Щодо обставин 09.03.2024 року зазначив, що дійсно в цей день між сторонами виникла суперечка з приводу можливого поділу спільного майна. Разом з цим просив врахувати, що тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не завдав заявниці та сину, напроти сам отримав тілесні ушкодження захищаючись від заявниці. Просив врахувати, що дійсно між сторонами виникають непорозуміння з приводу поділу спільного майна, проте такі непорозуміння не є проявами домашнього насильства.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (частина друга статті 26 вказаного Закону).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Як встановлено з матеріалів справи 29.09.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Вони мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 разом з сином проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

09.03.2024 року поліцейським УПП в Хмельницькій області було складено два протоколи про адміністративне правопорушення серія ГП №122274 та ГП №122275 згідно яких ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) за наступних обставин: 09.03.2024 року близько 16.00 години ОСОБА_2 застосував психологічне та фізичне насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, застосував фізичне насильство, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесні ушкодження.

В цей же день стосовно ОСОБА_2 був винесений терміновий заборонний припис серія АА №159064, АА №159065, якими останній був зобов`язаний залишити місце проживання постраждалих осіб, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб (до 19.03.2024 року).

Також встановлено, що за результатами розгляду відповідних протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.03.2024 року (справа №686/7479/24) провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП було закрито, а матеріали направлені до УПП в Хмельницькій області для вирішення питання в порядку ст.214 КПК України.

Ухвалюючи вказане рішення суд зазначив, що згідно матеріалів справи (письмових пояснень ОСОБА_3 , довідки з травмпункту щодо огляду ОСОБА_1 ) вбачається, що дії ОСОБА_2 щодо неповнолітнього ОСОБА_3 та колишньої дружини ОСОБА_1 містять ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 чи 126 КК України.

Згідно довідки травмпункту КП «Хмельницька міська лікарня» №157 від 10.03.2024 року за результатами огляду ОСОБА_1 у останньої були виявлені травми у вигляді забою грудної клітини, правого плеча, стегна.

Факти систематичного виникнення між сторонами сварок підтверджується представленими заявницею та дослідженими в судовому засіданні аудіозаписами. Із вказаних аудіозаписів вбачається, що ініціатором таких сварок є ОСОБА_2 , який висловлює на адресу ОСОБА_1 словесні образи, приниження та шантаж. Такі дії чиняться ОСОБА_2 зумисно, аби викликати у ОСОБА_1 емоційну реакцію та завдати шкоди (емоційного болю). При цьому вказане (приниження ОСОБА_1 , висловлювання на її адресу нецензурною лайкою, тощо) відбувалося в тому числі і в присутності неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Посилання представника заінтересованої особи на те, що фактично між сторонами виникають конфлікти з приводу поділу спільного нерухомого майна, сама ОСОБА_1 грубо та негативно висловлюється на адресу ОСОБА_2 , а отже вказане не може бути кваліфіковано як домашнє насильство, суд вважає безпідставними, оскільки характер дій та висловлювань ОСОБА_2 (часто повторювані образи, із застосування в тому числі нецензурної лайки, приниження, погрози розповсюдження фотографій інтимного характеру) під час таких конфліктів, їх систематичність, те, що вони виникають із ініціативи самого ОСОБА_2 (приводом конфліктів є по суті ревнощі та звинувачення у подружній зраді), на переконання суду свідчать саме про намагання останнього таким чином завдати ОСОБА_1 емоційного болю, тобто по суті є одним із різновидів психологічного насильства.

Таким чином досліджені матеріали, на переконання суду доводять факт вчинення ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 домашнього насильства. При цьому суд звертає свою увагу і на те, що такі дії носять систематичний, повторюваний характер.

Разом з цим суд зазначає, що представлені у справі матеріли не свідчать, що такі дії ОСОБА_2 направлені саме на неповнолітнього сина, а отже у цій частині заява задоволенню не підлягає.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_2 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Стосовно вимог заяви про зобов`язання ОСОБА_2 пройти програму для кривдників, суд зазначає, що вирішення такого питання не може бути здійснено під час розгляду цієї заяви. Відповідне рішення може бути ухвалено судом при розгляді справи про притягнення відповідної особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3504-3506 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 на строк три місяця, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувати за адресою місця реєстрації проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувати за місцем роботи ОСОБА_1 у Хмельницькому кооперативного фахового коледжу Хмельницького кооперативного торгівельно-економічного інституту за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 3;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення про видачу обмежувального припису направити Хмельницькому районному відділенню поліції ГУНП в Хмельницькій області та Виконавчому комітету Хмельницької міської ради.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 15.04.2024 року.

Суддя: