Справа № 472/51/24
Провадження №2-о/472/16/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2024 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
з участю секретаря
судового засідання - Фігурської К.М.,
представника заявника - адвоката Гусарова С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у селищі Веселинове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
16 січня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
В заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Луб`янка Веселинівського (на даний час - Вознесенського) району Миколаївської області помер її чоловік ОСОБА_4 .
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема право власності на: земельну ділянку площею 6.44 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Луб`янської сільської ради (нині Веселинівської селищної ради) Веселинівського (нині Вознесенського) району Миколаївської області; земельні ділянки площею 0,0997 та 0,2500, житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 за життя склав заповіт, за яким заповів належну йому земельну частку пай своїм дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях. Однак, оскільки заповітом не було охоплено всю спадщину, відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом отримали дружина спадкодавця - ОСОБА_1 та діти спадкодавця - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .
Оскільки ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , то з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась.
Діти спадкодавця - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 скористались своїм правом не приймати спадщину та заяв до нотаріуса про прийняття спадщини не подавали, і на момент відкриття спадщини проживали окремо від спадкодавця.
На виконання вимог закону вона звернулась до приватного нотаріуса Болгарчук О.Ф. з питанням про видачу свідоцтва про право на спадщину за зазконом. Ознайомившись з документами, нотаріус вказала, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини.
В зв`язку з тим, що вона не може оформити право на спадкове майно без встановлення в судовому порядку факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем, вона звернулася з вказаною заявою до суду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але забезпечили участь в судовому засіданні свого представник - адвоката Гусарова С.Д., який заяву підтримав повністю з підстав, викладених в заяві і, зокрема зазначив, що через відсутність документального підтвердження факту постійного проживання заявниці з її чоловіком, вона не може оформити право на спадкове майно.
Представник заінтересованої особи Веселинівської селищної ради в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронної судової повістки до електронного кабінету підсистеми Електронний суд. До суду 20.02.2024 року надав заяву, в якій просив суд розглядати справу без участі представника селищної ради та щодо задоволення заяви не заперечує.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, до суду 12.03.2024 року надала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі та щодо задоволення заяви не заперечує.
Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на веб-сторінці суду.
Суд, заслухавши вступне слово представника заявника - адвоката Гусарова С.Д., показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Луб`янка Вознесенського (раніше - Веселинівського) району Миколаївської області помер чоловік заявника ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 12).
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема право власності на: земельну ділянку площею 6.44 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Луб`янської сільської ради (нині Веселинівської селищної ради) Веселинівського (нині Вознесенського) району Миколаївської області; земельні ділянки площею 0,0997 та 0,2500, житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с. 15-17).
ОСОБА_4 за життя склав заповіт, за яким заповів належну йому земельну частку пай своїм дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях, що підтверджується копією заповіту від 11.01.2002 року та витягом про реєстрацію заповіту в спадковому реєстрі № 7377311 (а.с. 13-14).
Однак, оскільки заповітом не було охоплено всю спадщину, відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом отримали дружина спадкодавця - ОСОБА_1 та діти спадкодавця - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 10), копіями сводоцтв про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтва укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с. 20-21).
Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.
Таким чином, судом встановлено, що діти спадкодавця - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняли, оскільки до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались, і на момент відкриття спадщини проживали окремо від спадкодавця. Крім того, факт небажання прийняття ними спадщини підтверджується заявою ОСОБА_2 , яку вона подала до суду, в якій висловила, що заперечень з приводу заяви не має, та заявою ОСОБА_3 (а.с. 22), в якій він висловлював, що не бажає вступати в спадщину.
Оскільки заявник ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , то з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вона не зверталася.
На виконання вимог закону вона звернулась до приватного нотаріуса Болгарчук О.Ф. з питанням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Ознайомившись з документами, нотаріус вказала, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, що підтверджується письмовим роз`ясненням приватного нотаріуса Болгарчук О.Ф. від 11.01.2024 року № 6/01-16 (а.с. 23).
Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Факт сімейних відносин заявника із спадкодавцем підтверджений копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 10).
Факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 з її покійним чоловіком ОСОБА_4 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
- довідкою старости Луб`янського старостинського округу від 20.11.2023 року № 178 (а.с. 19), відповідно до якої ОСОБА_1 , 1929 року народження, проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з 1953 року разом із ОСОБА_4 , 1928 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- актом про встановлення факту проживання від 08 січня 2016 року депутата Луб`янської сільської ради Рудак О.М. (а.с. 18), відповідно до якого ОСОБА_1 з 1995 року по 08 січня 2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
- даними Погосподарських книг Луб`янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та поштовими конвертами (а.с. 24-38), відповідно до яких ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтвердили в судовому засіданні факт спільного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 з її покійним чоловіком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначили, що проживали по сусідству з ними, а тому їм достеменно відомо, що ОСОБА_1 з її покійним чоловіком ОСОБА_4 постійно проживали разом на час відкриття спадщини, а свідок ОСОБА_5 зазначила, що надавала ОСОБА_4 та ОСОБА_1 медичну допомогу, у зв`язку із чим неодноразово бувала у їх будинку, а тому їй також відомо, що вони постійно проживали разом на момент відкриття спадщини.
На підставі наданих та досліджених у судовому засіданні доказів та, враховуючи, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити повністю.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Калинівка Веселинівського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом із спадкодавцем - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення суду складено 20 березня 2024 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко