Справа № 461/3202/24
Провадження № 2-н/461/472/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року. м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., отримавши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ч. 2ст. 167 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 163 ЦПК Україн и у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження ; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

12.04.2024 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Оглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, судом встановлено, що в заяві відсутні відомості по батькові боржника.

Виходячи з аналізу статті 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу необхідно зазначити прізвище, ім`я та по батькові боржника, його місце проживання чи перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника. Тобто заява про видачу судового наказу повинна містити дані, які допоможуть правильно ідентифікувати боржника.

Заявником усупереч вимогам ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення зазначено лише прізвище, ім`я боржника, місце проживання, проте не вказано обов`язкові дані по батькові боржника, а також інші дані для ідентифікації боржника у заяві відсутні.

Згідно з ч.2 ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи те, що заява про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 163 ЦПК України та не містить даних для ідентифікації особи боржника, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу.

Згідно з ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.ст. 162, 163, 165, 166, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвала суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко