Провадження № 2/686/1091/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2024 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.

за участі секретаря Козубович А.Т.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Держави України, представник Кабінет Міністрів України, Держава російська федерація, представник Генеральне консульство держави російської федерації в Іспанії про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Держави України, представник Кабінет Міністрів України, Держава російська федерація, представник Генеральне консульство держави російської федерації в Іспанії про відшкодування шкоди.

Просив стягнути з держави російська федерація на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок експропріації російської федерації природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії проти України в розмірі 24 583 718,34 грн. та моральної шкоди в розмірі 1 259 300 грн., а всього 25 843 018,34 грн. Стягнути з держави Україна одну гривню моральної шкоди, завданої порушенням прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності.

Позивач обґрунтовував майнову шкоду посиланням на інформацію, розміщену

Нафтогаз України в мережі Інтернет, за якою констатовано, що за час незаконної окупації Криму та Донецької області РФ присвоїла 41 родовище вугілля, 27 родовищ природного газу, 14 родовищ пропану, 9 родовищ нафти, 6 родовищ залізної руди, 2 родовища титанової руди, 2 родовища цирконієвої руди, а також по одному урану, золота та великий кар`єр з видобутку вапняку, який раніше використовувався для виробництва сталі в Україні. За підрахунками експертів Нафтогаз України, Україна втратила 63 відсотки покладів вугілля, 11 відсотків родовищ нафти, 20 відсотків родовищ природного газу, 42 відсотки родовищ металів і 33 відсотки родовищ рідкісноземельних корисних копалин, у тому числі літію, які є об`єктами права власності українського народу.

РФ взяла під контроль чимало українських родовищ корисних копалин, вартість яких оцінюється в 12,4 трильйона доларів CША, повідомила газета The Washington Post (WP) із посиланням на аналіз, проведений на замовлення канадською аналітичною компанією SecDev. Український народ, тобто громадяни України понесли збитків у сумі 12 трильйонів 400 мільярдів доларів США, що на кожного громадянина України припадає 672 421,18 доларів США, якщо брати за розрахунок чисельність громадян України в загальній кількості 18 440 823 людини, враховуючи динаміку виробництва споживання хліба населенням України за 2020 рік, без врахування населення та тимчасово окупованих територіях, які за час окупації в добровільному порядку набули громадянства РФ. За відомостями Державної служби статистики України за перше півріччя 2020 року виробництво хліба та хлібобулочних виробів становило 373 тисячі тонн хліба, що за весь 2020 рік становитиме 746 000 тонн, середньостатистична кількість споживання хліба (кг) на одну людину на рік становить 88,38 кг/рік (2020) без врахування населення на тимчасово окупованих територіях. Так, 746 000 тонн/людино/рік: 88,38 кг/людино/рік, що 8 440 823 людини. Якщо врахувати 10 мільйонів людей, які виїхали з України за кордон буде 18 440 823 людини. Незаконна експропріація РФ 63 відсотки покладів вугільної, 11 відсотків родовищ нафти, 20 відсотків родовищ природного газу, 42 відсотки родовищ металів і 33 відсотки родовищ рідкісноземельних корисних копалин, у тому числі літію під час незаконної окупації території АРК, Луганської та Донецької областей РФ порушила низку прав і основоположних свобод, визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколів до неї призвело до нанесення мені матеріальної шкоди і розмірі 672421,18 доларів США за порушення РФ майнового права, встановленого в статтях 13 Конституції України та 324 ЦК України, що не суперечить рішенню Міжнародного Арбітражного суду м. Гаага, Нідерланди від 02.05.2018 у справі ПТС № 2015-36 про стягнення сум з боржника РФ в якості компенсації за експропріацію РФ відповідного нерухомого майна та майнових прав. Відповідно до статті 13 Конституції України та статті 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Зважаючи на викладене, позивач оцінив завдану майнову шкоду у розмірі 24 583 718,34 грн.

Моральну шкоду визначає як шкоду пов`язану з порушенням права на мир, що перебуває у прямому причино-наслідковому зв`язку із збройною агресією росії проти України, у зв`язку з чим позивач зазнав душевних страждань і приниження, переніс неодноразові стреси і побоювання за свою безпеку, безпеку своїх близьких та дітей, були порушені нормальні життєві зв`язки та погіршились відносини з оточуючими людьми. Позивач вживав додаткових засиль для організації свого життя та захисту порушених прав, в тому числі неодноразово змушений був переховуватись у непристосованих бомбосховищах під час оголошення повітряних тривог. Війна накопичує постійний стрес, прискорюються природні процеси старіння, що призвело до його передчасності. Позивач втратив спокійний сон, він позбавлений можливості спокійно працювати; докладаж зусиль для подолання апатії.

Позивач підтримав заявлений позов та наполягав на його задоволені. російська федерація повідомлена про час та дату судового засідання через оголошення на веб-сайті Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Представник Держави Україна Дмитришина В.А. позов заперечила, просила відмовити у його задоволені за безпідставності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов непідлягаючим задоволенню.

З 2014 року російська федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії.

Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року №337-VІІІ, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії).

Друга фаза збройної агресії російської федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року).

Третя фаза збройної агресії російської федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил російської федерації.

24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії російської федерації проти України - повномасштабне вторгнення Збройних Сил російської федерації на суверенну територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як передбачено ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем, а також іншим майном або в інший спосіб.

Позивач звернувся до суду та просив стягнути з держави російська федерація на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок експропріації російської федерації природних ресурсів Українського народу під час незаконної збройної агресії проти України в розмірі 24 583 718,34 грн. та моральної шкоди в розмірі 1 259 300 грн., а всього 25 843 018,34 грн. Стягнути з держави Україна одну гривню моральної шкоди, завданої порушенням його прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності.

Моральну шкоду позивачем визначено як шкоду пов`язану з порушенням права на мир, що перебуває у прямому причино-наслідковому зв`язку із збройною агресією росії проти України, у зв`язку з чим позивач зазнав душевних страждань і приниження, переніс неодноразові стреси і побоювання за свою безпеку, безпеку своїх близьких та дітей, були порушені нормальні життєві зв`язки та погіршились відносини з оточуючими людьми. Позивач вживав додаткових засиль для організації свого життя та захисту порушених прав, в тому числі неодноразово змушений був переховуватись у бомбосховищах під час оголошення повітряних тривог. Позивач втратив спокійний сон, він позбавлений можливості спокійно працювати; докладати зусиль для подолання апатії.

Проаналізувавши представлені докази, суд прийшов до висновку, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 завдано моральної шкоди внаслідок незаконних (неправомірних) дій держави Україна в особі Кабінету Міністрів України.

ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед ним за завдані збитки, а його позов у цій частині є необґрунтованим.

ВС дійшов висновку, що відповідальність за порушення Конституції і законів України, прав, свобод людини та громадянина на тимчасово окупованій території України має бути покладена на рф як державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права (постанова КЦС ВС від 21 листопада 2018 року у справі № 2-о/381/134/16 (№ 381/2635/16-ц)).

У постанові від 08 лютого 2023 року у справі № 423/847/20 Верховний Суд зазначив, що передбачене у статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» право на відшкодування державою відповідно до закону шкоди, завданої терористичним актом, не породжує без спеціального закону легітимного очікування на отримання від держави Україна відшкодування за моральну шкоду.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 233/2082/21 погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки шкода, про відшкодування якої заявлено позовні вимоги, та виконання державою Україна своїх обов`язків щодо гарантування прав і свобод громадян не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку.

За завдання моральних та матеріальних збитків позивачу не може бути відповідальною Україна, оскільки позивач постраждав від дій РФ.

В тойже час, зважаючи на аргументацію позивача, суд приходить до висновку, що останній не підтвердив суду підставність стягнення з росії заявленого розміру моральної шкоди. Майнова шкода внаслідок експропріації росії природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії проти України не доведена належними та допустимими доказами, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню також.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 12, 13, 81, 263 265, 274 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Держави України про відшкодування моральної шкоди у розмірі одна гривня та до держави російська федерація про відшкодування моральної та матеріальної шкоди в розмірі 25 843018,34 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі:Держава Україна, представник Кабінет Міністрів України, м.Київ, вул.Грушевського 12/2,код 00031101.

Держава російська федерація, представник відповідача Посольство держави російська федерація в Іспанії, C.de Velazquez,155,28002 Madrid.

Повний текст рішення виготовлено 15 квітня 2024 року.

Суддя: Чевилюк З.А.