Єдиний унікальний номер судової справи: 489/4386/20
Провадження №22-ц/812/387/24 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

15 квітня 2024 року м. Миколаїв справа № 489/4386/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18 травня 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., в приміщенні цього ж суду в м. Миколаєві, за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинська Катерина Тарасівна, ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

18 вересня 2020 року ОСОБА_3 , діючи через свого представника адвоката Михайлова Г.В., звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинська Катерина Тарасівна, про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Він є спадкоємцем першої черги як єдиний син спадкодавця, інших спадкоємців першої черги, які б претендували на спадкове майно, немає.

Посилаючись на відмову приватного нотаріуса в оформленні права на спадщину за законом, позивач просив про задоволення позову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2020 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , заперечуючи проти позову, посилався на те, що позивач не є єдиним спадкоємцем померлого. Крім позивача є ще батьки померлого, які є спадкоємцями першої черги та відмовилися від спадщини на його користь. Він спадщину прийняв. Миколаївська міська рада не є належним відповідачем по справі.

24 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з окремим позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_2 , після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .

Його спадкоємцями, які прийняли спадщину, є син відповідач за цим позовом та він, як його рідний брат, у зв`язку з відмовою на його користь спадкоємців першої черги батьків померлого.

Посилаючись на неможливість нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки існує спір в суді, ОСОБА_2 просив позов задовольнити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 січня 2022 року цивільні справи № 489/7882/21 і № 489/4386/20 об`єднані в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18 травня 2023 року відмовлено у задоволенні позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні первісного та зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив з їх передчасністю та можливістю оформити спадкові права в позасудовому порядку після усунення підстав, які стали причиною зупинення вчинення нотаріальної дії.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дослідив норми статті 50 Закону України «Про нотаріат», п. 3 гл. 2 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій та залишив поза увагою факт того, що приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. неправомірно було йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, звертав увагу на те, що в матеріалах спадкової справи відсутній поштовий конверт, на підтвердження того, що спадкоємці першої черги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . кизи, які проживають за адресою: с. Талалар, Бєлоканський район, Азербайджанська Республіка, надсилали приватному нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь відповідача. На думку заявника, подана ними заява 27 квітня 2020 року є підробленою і не підтверджує факту волевиявлення спадкоємців, батьків померлого, про відмову від спадщини на користь ОСОБА_6 , оскільки підписи в цій заяві не співпадають з підписами їхньої заяви від 08 вересня 2020 року, справжність підпису яких була посвідчена приватним нотаріусом Нотаріальної контори Центру «Служби АСАН» Бєлоканського району Маммедовим С.Т.огли. У зв`язку з тим ОСОБА_3 просив суд апеляційної інстанції дослідити цей факт та призначити почеркознавчу експертизу.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа без самостійних вимог за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись як на необґрунтованість її доводів, так і те, що Миколаївська міська ради є неналежним відповідачем за позовом ОСОБА_3 .

Аналіз доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 свідчить, що оскаржується рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_3 , а тому відповідно до приписів частини першої статті 367 ЦПК України - в іншій частині рішення суду не є предметом апеляційного перегляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Потапчук В.С. зняла з розгляду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 23 січня 2007 року по теперішній час.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 .

Зі спадкової справи №32/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 вбачається, що 10 березня 2020 року на адресу приватного нотаріуса Ягужинської К.Т. надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 квітня 2020 року на адресу того ж приватного нотаріуса надійшла в простій письмовій формі спільна заява від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . кизи про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті їхнього сина ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь його брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В спадковій справі відсутній поштовий конверт надісланої заяви.

28 квітня 2020 року приватним нотаріусом повідомлено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . кизи про долучення до спадкової справи їхньої заяви та роз`яснено про необхідність належного оформлення заяви, так як підписи на такій заяві мають бути окремо нотаріально засвідченими.

29 травня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29 вересня 2020 року до приватного нотаріуса Ягужинської К.Т. надійшли дві окремі заяви від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті їхнього сина ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Справжність підписів на цих заявах посвідчені ОСОБА_10 , приватним нотаріусом Нотаріальної контори Центру «Служби АСАН» Бєлоканського району.

Судом встановлено, що 18 червня 2020 року до приватного нотаріуса надійшла заява від ОСОБА_2 про зупинення оформлення спадщини у зв`язку зі зверненням до суду.

Постановою приватного нотаріуса Ягужинської К.Т. від 30 червня 2020 року за вих. № 128/02-14, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька з огляду на розгляд цивільної справи № 477/1030/20.

11 вересня 2020 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_11 звернувся до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з заявою про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_2 за ч. 2, 3 ст. 190, ч. 1, 2 ст. 358 КК України та внесення відомостей до ЄРДР.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини 1, 3 статті 1268 ЦК України).

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини згідно із частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як зазначено у статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 1274 ЦК України спадкоємець за законом має права відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача або незалучення належного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач ОСОБА_3 визначив відповідачем Миколаївській міську раду, посилаючись на те, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між тим, як встановлено протягом строку для прийняття спадщини батьки спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . кизи звернулись до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь свого сина ОСОБА_2 , який є спадкоємцем за законом другої черги та подав заяву про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_6 , тому він має право на спадкування разом з іншим спадкоємцем за законом першої черги, сином спадкодавця, який є позивачем за первісним позовом.

Належними відповідачами у спорах про визнання права власності на спадкове майно є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Тобто, Миколаївська міська рада може бути відповідачем у даній справі лише при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину.

Колегія суддів вважає, що пред`явленні у цій справі за первісним позовом вимоги ОСОБА_3 безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кизи та ОСОБА_2 , можуть вплинути на розмір його частки у спадщині та не можуть бути розглянуті судом у спорі, в якому останніх не було залучено відповідачами (співвідповідачами), оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Без залучення належного кола відповідачів позовні вимоги не можуть бути вирішені.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до основних принципів цивільного процесу та наданих чинним ЦПК України повноважень, суд апеляційної інстанції не має права залучати співвідповідачів на стадії апеляційного провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що вирішення даного спору за позовом ОСОБА_3 безпосередньо впливає на права, обов`язки та інтереси вказаних осіб, як спадкоємців померлого, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кизи, які відмовились від прийняття спадщини на корить ОСОБА_2 , а останній прийняв спадщину за законом після спадкодавця, і які не були залучені до участі у справі, що є безумовною та самостійною підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 .

При цьому, апеляційний суд зауважує, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з таким позовом до належного кола відповідачів на загальних підставах.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції внаслідок порушення норм процесуального права, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні первісного позову, що є предметом апеляційного перегляду.

За таких обставин рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18 травня 2023 року необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинська К.Т., ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у зв`язку з неналежним суб`єктним складом учасників справи.

Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду першої інстанції щодо доведеності позовних вимог ОСОБА_3 , оскільки вважає ці висновки передчасними з огляду на не притягнення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .кизи.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частини 1, 13 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки за результатами апеляційного перегляду у задоволенні позову ОСОБА_3 , відмовлено, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367-369, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18 травня 2023 року скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинська Катерина Тарасівна, ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у зв`язку з неналежним суб`єктним складом учасників справи.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складений 15 квітня 2024 року.