печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4566/24-ц
пр. № 2-351/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвиновій І. В.,

при секретарі судового засідання - Орел А. О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача КП ВО КМР (КМДА) «Київтеплоенерго» Кравець Т. П., представника відповідача КК «Центр комунального сервісу» Коваленко С. С., представників третьої особи: Пузиря І. В., Андрющенко І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Комунального концерну «Центр комунального сервісу», третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила:

- визнати таким, що не виникало, зобов`язання зі сплати грошових коштів у розмірі 1 347, 52 грн. на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» за централізоване опалення та послуги з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_1 , нараховане за березень 2022 року, на підставі рахунку-повідомлення станом на 01 квітня 2022 року.

- зобов`язати Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» провести перерахунок за лютий та березень 2022 року ОСОБА_2 за спожите централізоване опалення та послугу з постачання теплової енергії відповідно до фактичного споживання, враховуючи що централізоване опалення було відсутнє з 28 лютого 2022 року по 28 березня 2022 року у квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказано, що у вказаний період часу у квартирі, за адресою місця проживання позивача, було відсутнє опалення, у зв`язку із залиттям квартир по стояку з вищих поверхів. Однак, незважаючи на те, що фактично опалення не було, оплату за нього нарахували у розмірі 1 347, 52 грн.

Представник відповідача КП «Київтеплоенерго» позов не визнала, заперечувала проти задоволення, вказуючи, що позивачем не надано доказів про те, що опалення було відсутнє: акт від 21 квітня 2022 року складено працівниками ЖЕД-7 після відновлення надання послуги, по завершенню опалювального сезону, а не на момент виникнення аварійної ситуації, квартири у будинку є двокімнатними, що означає, що внутрішньо квартирна мережа опалення в квартирі оснащена трьома окремими опалювальними приладами опалення (радіатори), тобто кожна кімната в квартирі та кухні обладнана окремим опалювальним приладом, які не поєднуються між собою. Тобто, причина відсутності опалення - порив опалювального приладу - не може бути причиною перекриття всіх стояків у квартирі. Позивачем не надано доказів, що температура повітря у квартирі не відповідала нормі. КП «Київтеплоенерго» не має у володінні та не утримує на балансі внутрішньобудинкові мережі житлових будинків, що є невід`ємними частинами будинків, витрати на обслуговування та виходять до складу тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Представник відповідача КК «Центр комунального сервісу» позов не визнав, вказав, що виконавцем послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 є КП «Київтеплонерго», який також здійснює обов`язок здійснення перерахунку за послугу з постачання теплової енергії у разі її ненадання, надання не у повному обсязі, несвоєчасно або надання послуги неналежної якості.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

26 січня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 31 січня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

07 лютого 2024 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному проваджені з викликом сторін /а. с. 44-45/.

05 березня 2024 року від представника третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві через Електронний суд надійшли пояснення, зареєстровані 06 березня 2024 року.

18 березня 2024 року від представника відповідача КК «Центр комунального сервісу» до суду надійшов відзив на позов.

20 березня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив представника відповідача КП ВО КМР (КМДА) «Київтеплоенерго».

21 березня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив представника відповідача КК «Центр комунального сервісу».

10 квітня 2024 року судовому засіданні представник відповідача КП «Київтеплоенерго» подала суду примірник відзиву, який був направлений до суду засобами поштового зв`язку, однак станом на час слухання, не зареєстрований і не переданий для долучення до матеріалів справи.

Також ухвалою суду 10 квітня 2024 року, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх учасників справи, відмовлено у задоволенні клопотання про виклик і допит свідка, оскільки подане клопотання не відповідає вимогам ст. 91 ЦПК України, оскільки у ньому не зазначена конкретна особа, яку представник позивача просить допитати в якості свідка.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у заявах по суті.

Представник відповідача КП «Київтеплоенерго» у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, вказала також, що у будинку встановлений будинковий прилад обміну теплової енергії, який фіксує кількість енергії, яка подається. Докази відсутності опалення у квартирі позивача відсутні.

Представник відповідача КК «Центр комунального сервісу» просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Комунальний концентр не є належним відповідачем.

Представник третьої особи ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві підтримав позов і просив задовольнити, вважаючи його обґрунтованим.

Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення представників сторін, думку третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 і, проживаючи за цією адресою, вона є споживачем послуги, яку надає КП виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», - централізованого опалення /а. с. 18, 19, 20/.

КП «Київтеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії за вказаною адресою - місцем проживання ОСОБА_2 .

Наприкінці лютого 2022 року у будинку АДРЕСА_2 сталося залиття квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , у зв`язку із чим було відсутнє опалення у квартирах одного стояка: №№ НОМЕР_1, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 з 28 лютого 2022 року по 28 березня 2022 року, про що складено акт від 21 квітня 2022 року головним інженером Потапенком Р. В. і слюсарем Гусаровим Ю. Б. , затверджений В. о. начальника ЖЕД-7 Сташенко Т. О. /а. с. 28/.

Однак у рахунку-повідомленні станом на 01 квітня 2022 року у графі «нараховано за 03.2022 р.» за централізоване опалення вказано суму 1 347, 52 грн.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зокрема, у силу частини першої-третьої ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Також, цивільні права та обов`язки можуть виникати з договорів та інших правочині, чи безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Аварія, відповідно до визначення, що міститься у Законі України «Про житлово-комунальні послуги», це пошкодження, вихід з ладу, відмова, неможливість експлуатації внутрішньобудинкових систем, а також пошкодження несучих, огороджувальних та несучоогороджувальних конструкцій будівлі, які спричинили або можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю людей, пошкодження майна, унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг споживачам.

Також, згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги», внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що відповідає підпункту 1 пункту 40 договору, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до пункту 5 частини другої ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що відповідає підпункту 3 пункту 41 договору, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини другої ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постачальник зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, що відповідає частині першій ст. 16 цього ж Закону; розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів, у визначених законом випадках - управителів, і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг, що відповідає частині другій ст. 26 цього ж Закону та підпункту 5 пункту 43 договору.

Так, пункт 3 частини першої ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що відповідає пункту 1 частини другої ст. 8 цього ж Закону, визначено, що надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на ліквідацію наслідків аварії.

Відповідно до частини другої ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що відповідає пункту 5 частини другої ст. 8 цього ж Закону та підпункту 5) п. 43 договору, виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначень, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема: виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, серед іншого, мають право на: захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Відповідно до частини третьої ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право, серед іншого, на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 5) реалізації інших прав» що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Відповідно до пункту 3 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними., якщо при наданні послуги., від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та / або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до пункту 11 частини першої ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів 1, 2 та 4 договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Цей договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця Комунального підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» https://kte.kmda.gov.ua/.

Відтак, належним відповідачем є КП «Київтеплоенерго».

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Відповідно до п. 5, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Згідно з пунктом 7 договору, виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Постачання теплової енергії, для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 39 договору, визначено що плата за послугу не нараховується за час перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Підпунктом 1 пункту 40 договору, що відповідає пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості послугу, згідно із законодавством та умовами цього договору.

Згідно з підпунктом 3 пункту 41 договору, що відповідає пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Підпунктом 5 пункту 43 договору, що відповідає пункту 5 частини другої статті 8 та частини другої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачений обов`язок постачальника розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживача і проводити відповідні перерахунки розміру плати за послугу в разі її ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або надання послуги неналежної якості, а також в інших випадках, визначених цим договором.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послугою - є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. При цьому, належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах та умовах договору із споживачем.

Таким чином виконавець КП «Київтеплоенерго», діючи у порушення своїх обов`язків, визначених положеннями пункту 5 частини другої ст. 8 та частини другої ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та підпунктом 5 пункту 43 договору - самостійно не здійснили перерахунок вартості комунальної послуги з постачання теплової енергії за весь період її ненадання (єдина та безальтернативна форма поведінки, передбачена для відповідачів приписами Закону та умовами договору інші варіанти поведінки не передбачені). Тим самим відповідачі, у супереч положень статей 525, 526 та 610 ЦК України - допустили порушення зобов`язання передбаченого договором і односторонню відмову від виконання умов договору.

Відтак збоку відповідача КП «Київтеплоенерго» відбулося порушення права позивача на належну якість обслуговування, передбаченого пунктом 2 частини першої ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», наслідки якого мають матеріальне вираження у вигляді

Відповідно до п. 11 частини першої ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Використовуючи принципи Європейського суду з прав людини, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд неодноразово вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine); «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоби його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення від 10 грудня 1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) (рішення від 16 серпня 2013 року у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine).

У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Тому суд приходить до висновку про задоволення позову у заявлений спосіб захисту, визнавши зобов`язання позивача із сплати грошових коштів у розмірі 1 347, 52 грн за централізоване опалення та послуги з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_3 , нараховане за березень 2022 року, на підставі рахунку-повідомлення станом на 01 квітня 2022 року, на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» таким, що не виникало, і здійснити перерахунок нарахувань за теплопостачання з 28 лютого 2022 року по 28 березня 2022 року за вказаною адресою.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 24, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-22, 525, 526, 610 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-4, 7, 8, 14, 23, 26 «Про житлово-комунальні послуги»,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Комунального концерну «Центр комунального сервісу», третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати зобов`язання ОСОБА_2 із сплати грошових коштів у розмірі 1 347, 52 грн за централізоване опалення та послуги з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_3 , нараховане за березень 2022 року, на підставі рахунку-повідомлення станом на 01 квітня 2022 року, на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» таким, що не виникало, і здійснити перерахунок нарахувань за теплопостачання з 28 лютого 2022 року по 28 березня 2022 року.

Відмовити у задоволенні позову у решті вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 квітня 2024 року.

Суддя І. В. Литвинова