Справа № 740/1290/24
Провадження № 2-с/740/13/24
УХВАЛА

15 квітня 2024 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 08 березня 2024 року у справі за заявою Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості,

установив:

08 квітня 2024 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до суду заяву про скасування судового наказу, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 08 березня 2024 року у справі № 740/1290/24 за заявою КП «НУВКГ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за період з 01 березня 2021 року по 24 лютого 2024 року в сумі 34 162,97 грн.

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що вказаний судовий наказ вона отримала 30.03.2024, тому не пропустила строк на подання заяви про скасування судового наказу. На її думку, нарахований борг є незаконним, вона не укладала жодного договору із стягувачем, оплату за послуги здійснювала регулярно по квартирному лічильнику, крім цього, у вказаний у судовому наказі період заявниця не проживала у квартирі, а тому не могла користуватися житлово-комунальними послугами. Зауважила, що у вказаному випадку існує спір про право. При цьому вона отримала лише копію судового наказу без відповідних додатків. Також заявниця просила стягнути з КП «НУВКГ» сплачений нею судовий збір.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Судовий наказ як особлива форма судового рішення за обставин, коли особа у поданій заяві про його скасування посилається на обставини, які підтверджують наявність між сторонами спору про право, не може вважатись обґрунтованим і підлягає скасуванню з наданням роз`яснення заявнику, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

З урахуванням викладеного, оскільки боржник заперечує наявність заборгованості в указаному розмірі, а зазначені у заяві про скасування судового наказу доводи боржника можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку позовного провадження, то на підставі до ч. 3 ст. 171 ЦПК України судовий наказ підлягає скасуванню.

При цьому заявник (стягувач), який звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, не позбавлений права звернення до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження в порядку, визначеному ЦПК України.

Щодо компенсації судового збору у розмірі 151,40 грн, слід зазначити таке.

Частиною 3 ст. 171 ЦПК України встановлено, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Указаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України.

Разом з цим ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника за судовим наказом покладався б обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

З огляду на викладене, вимога про компенсацію заявниці судового збору за подання заяви про скасування судового наказу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 164, 170, 171, 259 - 261 ЦПК України,

ухвалив:

Судовий наказ Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 березня 2024 року у справі № 740/1290/24 (провадження № 2-н/740/304/24) за заявою Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості скасувати.

Роз`яснити заявнику (стягувачу) Комунальному підприємству «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» право звернутися до суду з тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя І. М. Шевченко