Справа № 715/690/24
Провадження № 6/715/14/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:

в складi: головуючого судді Григорчака Ю.П.

секретар судового засідання Майщук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вказуючи на те, що 10 січня 2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено в присутності двох свідків договір передачі грошових коштів, який в подальшому згідно рішення від 30 липня 2010 року Глибоцького районного суду Чернівецької області визнаний нікчемним. З тексту рішення випливає, що договір від 10 січня 2008 року за своєю суттю є попереднім договором купівлі - продажу нерухомого майна, однак укладений він був з істотним порушенням вимог цивільного законодавства щодо його форми, а тому укладання сторонами цього договору не могло мати наслідків, які притаманні попередньому договору купівлі - продажу нерухомого майна. 29 січня 2024 року з його банківського рахунку було стягнуто грошові кошти в сумі 10 495,72 грн. у виконавчому провадженні за №62705581 з виконання виконавчого листа за №2-395/10, виданого 07.09.2010 року Глибоцьким районним судом, яким його зобов`язано повернути ОСОБА_2 грошові кошти, отримані ним за договором від 10 січня 2008 року в сумі 5000 доларів США. Однак єдиним документом, що засвідчує його борг у сумі 5000 тис. доларів США перед ОСОБА_2 є договір передачі грошових коштів від 10 січня 2008 року, оригінал якого знаходиться у нього, що підтверджує виконання ним свого обов`язку. Тому просить суд визнати виконавчий лист №2-395/10, виданий 07.09.2010 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області, про зобов`язання ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 грошові кошти, отримані ним за договором від 10 січня 2008 року, в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, його представник адвокат Мандзюк О.І. направив до суду заяву, в якій просить суд відкласти розгляд справи після 13 травня 2024 року, оскільки ОСОБА_1 наразі перебуває у ЗСУ та не має можливості з`явитися на розгляд справи.

Відповідно до ч.3 ст. 443 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність заявника.

Стягувача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Сімків Є.В. направила до суду заперечення, в яких вказала, що відповідно до рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.07.2010 року у справі № 2-395/10 була задоволена позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та було зобов`язано останнього повернути ОСОБА_2 грошові кошти, отримані за договором позики від 10.01.2008 року в сумі 5000 доларів США. Дане рішення не було змінено та скасовано судами вищих інстанцій. 06 вересня 2010 року був виданий виконавчий лист та направлений на виконання до відділу Державної виконавчої служби міста Чернівці. Декілька разів даний виконавчий лист повертався стягувачу без виконання, але на сьогоднішній день провадження у справі відкрито. Рішення суду у справі № 2-395/10 виносилося на підставі договору передачі грошових коштів від 09.01.2008 року, оригінал якого є також і у стягувача. Заявник в своїй заяві посилається на той факт, що наявність оригіналу боргової розписки у боржника свідчить про те, що боргове зобов`язання виконане, а наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Разом з тим, на договорі, копію якого надав до заяви представник заявника, відсутня відмітка стягувача про те, що борг повернутий, претензій остання не має. Враховуючи вище викладене, просить суд відмовити у задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Згідно ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно ст.80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.07.2010 року було задоволено позов ОСОБА_2 , яким визнано нікчемним договір від 10 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці с. Магала Новоселицького району Чернівецької області, грошові кошти, отримані ним за договором від 10 січня 2008 року, в сумі 5000 доларів США.

07.09.2010 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області на виконання рішення суду видано виконавчий лист стягувачу ОСОБА_2

04.08.2020 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гушул К.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62705581 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналізуючи зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку про те, що відсутні матеріальні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок відповідача, покладений на нього рішенням суду, не виконано.

Сам факт наявності боргового документа у боржника не підтверджує виконання ним свого обов`язку, оскільки на борговому документі відсутня відмітка стягувача про те, що борг повернутий. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що борговий документ був укладений в двох екземплярах, які відповідно зберігаються в боржника та стягувача. Більш того, боржник у своїй заяві не зазначає, коли саме та за яких обставин ним було виконане боргове зобов`язання.

За наведених обставин та наданих документів вимоги заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 259, 353-355, 431, 432 ЦПК України, ст.ст.34, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя