Справа № 151/544/23
Провадження № 22-ц/801/796/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Моцний В. С.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 рокуСправа № 151/544/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Міхасішина І.В.,

суддів : Сопруна В.В., Стадника І.М.

за участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 151/544/23 за позовом ОСОБА_1 до АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки,

за апеляційною скаргою представника відповідача АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року,-

встановив:

ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовною заявою до АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проживає у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,1105 га, кадастровий номер :01:002:0482. На території її земельної ділянки знаходиться трансформаторна підстанція Чечельницьких електромереж, яка займає частину території особистої власності. У зв`язку з зазначеним, вона зверталась із заявою до уповноважених органів, а саме генерального директора ПАТ "Вінницяобленерго" ОСОБА_2 , також адвокатом Мельник А.С. було направлено адвокатський запит до начальника Чечельницької дільниці Бершадських ЕМ, але ніякого результату не дало, що стало необхідністю звернення до суду з метою захисту її порушених прав, оскільки позивачка не має змоги вільно використовувати земельну ділянку. Жодних документальних пропозицій направлених на врегулювання ситуації мирним шляхом вона не отримувала. Тому просила суд задовольнити позовні вимоги, шляхом переміщення трансформаторної підстанції в інше місце.

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 позов ОСОБА_1 до АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки - задоволено.

Зобов`язано АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Магістратська, буд. 2, поштовий індекс 21050, ) за власні кошти, усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1105 га, розташованою в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0482, яка є приватною власністю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Кременецьким РС УДМС України в Тернопільській області 06 грудня 2012 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), шляхом переміщення трансформаторної підстанції 10/04 кВ потужністю 63 кВа, диспетчерський номер 67 в інше місце.

Стягнуто з АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" подало апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі просить рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

25 березня 2024 року на адресу Вінницького апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельник А.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін .

В судовому засіданні представник АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" Загородній О. апеляційну скаргу підтримав і дав пояснення аналогічні доводам викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мельник А.С. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те що суд першої інстанції ухвалив законне і справедливе рішення.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов висновку про її задоволення.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" встановили та експлуатували трансформаторну підстанцію, самовільно зайняли та використовували земельну ділянку, площею 0,1105 га, кадастровий номер :01:002:0482, розташованою в АДРЕСА_1 ,.

З такими висновками суду першої інстанції у повній мірі погодитись неможливо з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 листопада 2016 року ОСОБА_1 купила земельну ділянку яка розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,1105 га, кадастровий номер :01:002:0482 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно п. 3. Вказана земельна ділянка належить продавцю на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 02 лютого 2007 року

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 листопада 2016 року ОСОБА_1 купила житловий будинок який розташований в АДРЕСА_1 який відчужується в цілому має загальну площу 358.8 кв.м. та складається із: житлового будинку- літ. А., загальною площею 222.0 кв.м., підвалу літ. А/під загальною площею 95.1 кв.м., вхідний майданчик літ.а., загальною площею 4.6 кв.м., гараж літ.Б., загальною площею 37.1 кв.м.

Житловий будинок який відчужується за цим договором, розташований на земельній ділянці площею 0,1105 га, у межах згідно з планом, кадастровий номер :01:002:0482. Цей Договір купівлі-продажу посвідчується одночасно з Договором купівлі -продажу земельної ділянки на якій він розташований.

Право власності на земельну ділянку площею 0,1105 га, кадастровий номер :01:002:0482 та право власності на будинок, зареєстроване 04.11.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32223178 від 04.11.2016.

Згідно листа від 29 травня 2020 року № 05.21-5486 АТ «ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО» повідомляє, що відповідно до звернення КНВФ «МАГНОВ» за № 154 від 02.09.1998 року про видачу технічних умов на енергопостачання житлового будинку на загальну потужність 25кВт, та технічних умов від 11.09.199 року була побудована трансформаторна підстанція 10/0,4 кВ потужністю 63 кВа, диспетчерський номер 67.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном, стаття 1 Першого Протоколу за своєю суттю є гарантією права власності, право користуватися та розпоряджатися своїм майном - це загальний та принциповий аспект права власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Звертаючись до суду із даною позовною заявою ОСОБА_1 , стверджує, що трансформаторна підстанція 10/0,4 кВ потужністю 63 кВа диспетчерський номер № НОМЕР_2 , розташована на земельній ділянці, що належить їй на праві власності, у зв`язку з чим, вона створює перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Із матеріалів справи вбачається що спірна трансформаторна підстанція була на балансі у КНВФ «МАГНОВ».

Трансформаторна підстанція введена в експлуатацію в 1999 році, тобто до набуття позивачем земельної ділянки на якій вона розташована.

Згідно ч. 18 ст. 21 ЗУ «Про ринок електричної енергії» (який набрав чинності з 11.06.2017), у разі якщо замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, послуги з перенесення електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики надаються оператором системи передачі та/або операторами систем розподілу у порядку, визначеному кодексом системи передачі та кодексом систем розподілу. Плата за надані послуги визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації, розробленої замовником.

Тобто, законодавцем передбачено, що у разі наміру спорудити, реконструювати будівлі, що потребує перенесення відповідних елементів електричних мереж, замовник має право на перенесення відповідних елементів електромереж оператором системи розподілу за плату, визначену згідно з проектно-кошторисною документацією за рахунок замовника.

Згідно п. 56 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії», оператор системи розподілу це юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Згідно п. 78 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії», розподіл електричної енергії (далі - розподіл) транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

Згідно п. 1.1 Кодексу систем розподілу: «Цей Кодекс визначає вимоги та правила, які регулюють взаємовідносини оператора систем розподілу (далі - ОСР), Користувачів системи розподілу (далі - Користувачі) та замовників послуги з приєднання щодо оперативного та технологічного управління системою розподілу, її розвитку та експлуатації, забезпечення доступу та приєднання електроустановок.».

Тобто, для визначення оператора системи розподілу у Кодексі систем розподілу застосовується абревіатура «ОСР».

Згідно з п. 1.2 розд. І Кодексу систем розподілу, Кодекс встановлює базові системні вимоги, спрямовані на забезпечення надійного функціонування і розвитку системи розподілу.

Згідно з п. 1.3 розд. І Кодексу систем розподілу, ОСР та Користувачі, що мають у власності та/або експлуатують електроустановки, приєднані до системи розподілу, мають створити та підтримувати в належному стані технічні та технологічні системи експлуатації своїх електроустановок, а також структуру управління цими системами відповідно до вимог цього Кодексу, інших нормативно-технічних документів та вимог технічної документації заводів-виробників.

Згідно з п. 2.1 розд. II Кодексу систем розподілу, замовник послуги з приєднання (замовник) - фізична або юридична особа, яка письмово або іншим способом, визначеним цим Кодексом, повідомила ОСР про намір приєднати до електричних мереж новозбудовані електроустановки або змінити технічні параметри діючих електроустановок внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про звільнення земельної ділянки із вимогою усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0,1105 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0482, шляхом переміщення трансформаторної підстанції 10/04 кВ потужністю 63 кВа, диспетчерський номер 67 в інше місце.

Тобто, ОСОБА_1 є замовником у розумінні Кодексу систем розподілу.

Згідно з п. 4.1.37. п. 4.1 роз. IV Кодексу систем розподілу: «Якщо Замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, Замовник має звернутися до ОСР із відповідною заявою. До заяви додається ситуаційний план об`єкта забудови. ОСР має надати вихідні дані та технічні вимоги для проектування перенесення належних йому об`єктів.

Замовник має розробити проект, у тому числі здійснити заходи в межах чинного законодавства з метою вирішення питань щодо відведення на користь ОСР земельних ділянок для розташування об`єктів електроенергетики, а ОСР узгодити наданий Замовником проект з оформленням технічного рішення.

ОСР на договірних засадах надає Замовнику послугу з перенесення визначених проектом об`єктів енергетики, вартість якої визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації.

Вартість проектної документації, що передається замовником ОСР, ураховується в загальній сумі вартості послуги з перенесення об`єктів електроенергетики.».

Тобто, на підставі приписів ч.18 ст.21 ЗУ «Про ринок електричної енергії» Кодексом систем розподілу визначено, що винесення об`єктів електричних мереж може здійснюватися після відповідного звернення замовника до оператора системи розподілу з додаванням до такого звернення ситуаційного плану забудови, видачі ОСР технічних умов та вихідних даних для проектування перенесення належних йому об`єктів, розроблення замовником на підставі виданих ОСР технічних умов та вихідних даних відповідного проекту, в т.ч. здійснити заходи з відведення земельних ділянок потрібних ОСР для розташування винесених об`єктів електричних мереж, ОСР має погодити такий проект і оформити відповідне технічне рішення.

Законодавством чітко визначено процедуру і порядок винесення об`єктів електричних мереж за рахунок замовника, якщо таке потрібне для мети замовника будівництва чи реконструкції будівель чи споруд, інших об`єктів архітектури.

До прийняття ЗУ «Про ринок електричної енергії», діяли відповідні правові норми ЗУ «Про електроенергетику», згідно з ч. 4 ст. 18 якого, у разі спорудження або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури роботи з перенесення повітряних і підземних електричних мереж, теплових мереж та інших об`єктів електроенергетики виконуються власником цих об`єктів електроенергетики за рахунок замовників будівництва або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації.

Позивач не зверталась до відповідача із заявою щодо винесення об`єктів електричних мереж з додаванням відповідного ситуаційного плану забудови.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором.

Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановленого обмеження (обтяження).

Згідно ч. 1 ст. 111 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 111 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) обмеження (обтяження) у використанні земельної ділянки, визначені у пунктах "б-е" частини першої цієї статті, підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому законом.

Заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом відчуження земельної ділянки, підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 111 ЗК України відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастрових планах земельних ділянок, іншій документації із землеустрою. Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку) охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти.

У відповідності до ст. 25 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» (в редакції чинній на дату видачі державного акту) Спеціальні зони об`єктів енергетики зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектах землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, спеціальних тематичних картах і атласах стану земель та їх використання, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, іншій документації із землеустрою та кадастрових планах.

Межі спеціальних зон об`єктів енергетики зазначаються у документації із землеустрою з часу надання земельної ділянки для будівництва відповідного об`єкта та, у разі необхідності, встановлюються в натурі (на місцевості) і позначаються відповідними попереджувальними знаками.

Власникам і користувачам земельних ділянок, на які встановлено обмеження та обтяження, видається кадастровий план їх земельних ділянок з нанесеними межами спеціальних зон, а також письмовий перелік обмежень та обтяжень щодо використання земель у цих зонах.

Власники і користувачі земельних ділянок, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, що експлуатують об`єкти енергетики, повинні вживати заходів щодо охорони об`єктів енергетики та дотримання встановлених обмежень та обтяжень у використанні земель у межах спеціальних зон, передбачених документацією із землеустрою.

Особи, на користь яких встановлені обмеження щодо використання земель у межах охоронних та інших зон об`єктів енергетики, повинні вимагати від власників і користувачів земельних ділянок дотримання таких обмежень та обтяжень.

Спори щодо порядку використання земель у межах охоронних та інших зон об`єктів енергетики вирішуються в судовому порядку відповідно до закону.

Незважаючи на відсутність встановлених обмежень охоронної зони в державному акті на право власності на земельну ділянку позивача, суд приходить до висновку що обмеження на використання земельною ділянкою позивача встановлені законом.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» об`єкти передачі електричної енергії - повітряні та кабельні лінії електропередачі, трансформаторні підстанції, розподільні пункти та пристрої.

Згідно ст. 14 Закону об`єкти передачі електричної енергії можуть розміщуватися на земельних ділянках усіх категорій земель без зміни їх цільового призначення.

Статтею 18 Закону передбачено, що для забезпечення надійної експлуатації та охорони енергогенеруючих об`єктів і об`єктів передачі електричної та теплової енергії, а також безпеки населення і охорони навколишнього природного середовища встановлюються спеціальні зони об`єктів енергетики, зокрема охоронні зони об`єктів енергетики.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» земельні ділянки в межах спеціальних зон об`єктів енергетики не вилучаються (викупляються) у власників чи користувачів земельних ділянок, а використовуються з обмеженнями (крім випадків, коли встановлення спеціальних зон призводить до неможливості використання земельних ділянок за цільовим призначенням).

У разі якщо встановлення спеціальних зон об`єктів енергетики призводить до неможливості раціонального використання земельної ділянки за цільовим призначенням, власник чи користувач земельної ділянки має право вимагати вилучення (викупу) всієї земельної ділянки для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а орендар такої земельної ділянки має право вимагати в односторонньому порядку розірвання договору оренди земельної ділянки та відшкодування завданих цим збитків.

Спеціальні зони об`єктів енергетики встановлюються на землях всіх категорій.

Відповідно до ст. 22 Закону охоронні зони електричних станцій і підстанцій, струмопроводів та пристроїв встановлюються на певній відстані за периметром земельної ділянки, на якій ці об`єкти розміщені.

Згідно ст. 24 Закону розміри охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики залежно від їх конструкції та напруги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п.5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 04.03.1997 (далі - Правила охорони електричних мереж), охоронні зони електричних мереж встановлюються за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв - на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

Оскільки земельна ділянка на якій розташована трансформаторної підстанції 10/04 кВ потужністю 63 кВа, диспетчерський номер 67, повинна містити охоронну зону електричних мереж, на неї поширюються обмеження, встановлені вищевикладеними приписами чинного законодавства.

В такому випадку використання власником земельної ділянки можливе з обмеженнями, встановленими ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів та Правилами охорони електричних мереж.

Згідно з п.4.1.37 КСР якщо Замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, Замовник має звернутися до ОСР із відповідною заявою. До заяви додається ситуаційний план об`єкта забудови. ОСР має надати вихідні дані та технічні вимоги для проектування перенесення належних йому об`єктів.

Замовник має розробити проект, у тому числі здійснити заходи в межах чинного законодавства з метою вирішення питань щодо відведення на користь ОСР земельних ділянок для розташування об`єктів електроенергетики, а ОСР - узгодити наданий Замовником проект з оформленням технічного рішення.

ОСР на договірних засадах надає Замовнику послугу з перенесення визначених проектом об`єктів енергетики, вартість якої визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації.

Вартість проектної документації, що передається замовником ОСР, ураховується в загальній сумі вартості послуги з перенесення об`єктів електроенергетики.

Тобто, на підставі ч. 18 ст. 21 ЗУ «Про ринок електричної енергії», КСР, з метою забезпечення інших споживачів електроенергією та не порушення їх прав на безперебійне отримання електроенергії, підтримання конструктивних елементів обладнання комплектної трансформаторної підстанції у безпечному стані, перенесення вказаної КТП можливе лише за умови дотримання вищевказаної встановленої процедури.

За змістом ст. 18 ЗУ «Про електроенергетику» демонтаж і перенесення спірної електроопори можливе лише за заявою і за рахунок замовника, однак відповідач не врегульовував цей спір із позивачем у позасудовому порядку із врахуванням цієї норми права.

В той же час позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо незаконності встановлення трансформаторної підстанції 10/04 кВ потужністю 63 кВа, диспетчерський номер 67.

Подібні висновки про те, що позивачка не довела факт порушення її прав на земельну ділянку відповідачем, зроблені в правових висновках Верховного Суду, у постановах від 20 березня 2018 року у справі № 910/1016/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 914/1521/17, у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 915/1284/17, у постанові від 08 серпня 2019 року у справі № 910/21468/17, за змістом яких передумовами та правовими підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого відповідними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку.

Встановивши вказані обставини справи, колегія суддів дійшла висновку що ОСОБА_1 , набуваючи земельну ділянку у власність, мала усвідомлювати, що користування земельною ділянкою матиме певні обмеження у зв`язку з розташуванням на ній раніше спорудженої трансформаторної підстанції 10/04 кВ потужністю 63 кВа, диспетчерський номер 67.

Подібні висновки про те, що права землекористувача не порушуються встановленою раніше трансформаторної підстанції на території земельної ділянки, яка у подальшому була передана у постійне користування позивачу, зробив Верховний Суд у постанові від 06 серпня 2019 року у справі № 911/2222/18 (пункт 4.16).

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Порушення норм матеріального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 367; 374; 376; 381; 382; 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" задовольнити.

Рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1610,40 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: В.В. Сопрун

І.М. Стадник