ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» квітня 2024 року

м. Харків

справа № 634/924/18

провадження № 22ц/818/1448/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Маміної О. В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , представниця заявника ОСОБА_2 ,

стягувачка - ОСОБА_3 , представник стягувачки ОСОБА_4 ,

заінтересована особа - старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мирна Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 06 лютого 2024 року в складі судді Єрьоміної О.В.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

22 грудня 2018 року Сахновщинським районним судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини, дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01 жовтня 2018 року; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави, судовий збір в розмірі 176,20 грн; судовий наказ в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_3 , заінтересована особа: старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мирна Тетяна Василівна, звернувся до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та повернення безпідставно одержаних коштів.

Заява мотивована тим, що з відповіді Сахновщинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області № 18422/245-26-23-32.11/32.11 від 28 жовтня 2023 року вбачається, що в архівному фонді відділу на зберіганні перебуває актовий запис про народження на ОСОБА_5 , батьком якої в актовому записі про народження дитини значиться ОСОБА_6 . Тобто мається розбіжність в прізвищі батька дитини та заявника ОСОБА_7 .

Зазначив, що в постанові про відкриття виконавчого провадження № 59588515 від 19 липня 2019 року боржником значиться ОСОБА_1 .

Вважав, що батьком ОСОБА_5 записаний ОСОБА_1 , а боржником у судовому наказі № 634/924/18, виданому 08 лютого 2019 року зазначений ОСОБА_1 . Тобто судовий наказ видано помилково на іншу особу, за відсутності у боржника матеріально-правового обов`язку повністю.

Вказав, що у зв`язку із примусовим стягненням на підставі помилкового судового наказу № 634/924/18 від 08 лютого 2019 року ним сплачено на користь стягувачки суму в розмірі 95 372,00 грн, яка має бути повернута шляхом зворотного стягнення.

Просив визнати судовий наказ № 634/924/18 від 22 грудня 2018 року, що був виданий Сахновщинським районним судом Харківської області стягувачу 08 лютого 2019 року таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 як безпідставно одержані стягувачем від боржника за виконавчим документом кошти у розмірі 95 372,00 грн; видати судовий наказ на стягнення.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 06 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та повернення безпідставно одержаних коштів відмовлено.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та задовольнити вимоги заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Так, розглядаючи заяву боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та повернення безпідставно одержаних коштів, суд першої інстанції вдається до огляду інших цивільних справ за участю сторін та встановлення батьківства ОСОБА_1 на підставі власних суджень. Суд першої інстанції приходить до висновку, що «прізвище боржника та батька дитини, яке міститься у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року збігаються, а отже, помилка щодо особи боржника у виконавчому документі відсутня», що не відповідає дійсності на суперечить матеріалам справи. Також, з метою уникнення штрафів та відібрання водійського посвідчення боржником здійснювалися платежі за виконавчим провадженням, що не є підтвердженням батьківства.

15 квітня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважав, що доводи апеляційної скарги не свідчать про те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції представниця ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Зазначила, що саме в такий спосіб можна захистити порушені права, інтереси та свободи ОСОБА_1

ОСОБА_3 в суді апеляційної скарги пояснила, що вона підтримує доводи відзиву на апеляційну скаргу та вказала, що до виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області для отримання свідоцтва про народження дочки вона та ОСОБА_1 приходили разом, оскільки не перебували в зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_1 не звертався до неї з позовом про оспорювання батьківства. Він звертався з позовом до неї щодо зменшення аліментів.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що боржником не доведено, що судовий наказ видано помилково.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане 21 серпня 2015 року Виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.3).

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

22 грудня 2018 року Сахновщинським районним судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини, дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01 жовтня 2018 року; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 176,20 грн; судовий наказ в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

З відповіді Сахновщинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області № 18422/245-26-23-32.11/32.11 від 28 жовтня 2023 року вбачається, що в архівному фонді відділу на зберіганні перебуває актовий запис про народження на ОСОБА_5 , батьком якої в актовому записі про народження дитини значиться ОСОБА_6 . Тобто мається розбіжність в прізвищі батька дитини та заявника ОСОБА_7 (а.с.25-26).

З інформації про виконавче провадження № 59588515 від 17 листопада 2023 року вбачається, що за виконавчим документом, а саме судовим наказом № 634/924/18, виданим 08 лютого 2019 року Сахновщинським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 жовтня 2018 року, боржником є ОСОБА_1 , стягувачка ОСОБА_3 , 19 липня 2019 року відкрито виконавче провадження (а.с.51-54).

Матеріали справи містять копії квитанцій про сплату аліментів на загальну суму 94 372,00 грн (а.с.26-50).

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року у справі № 634/893/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.104).

Також, матеріали справи свідчать про те, що у січні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до Сахновщинського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою щодо внесення змін до актового запису № 05 від 21 серпня 2015 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, зазначивши в графі батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та видачі нового свідоцтва про народження.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до статті 160 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до статті 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Частиною першою статті 432 ЦПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 755/7805/13-ц (провадження № 61-16585св18), від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 (провадження № 61-45337св18), від 13 березня 2019 року у справі № 755/388/15-ц (провадження № 61-15980св18), від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-11769ав23), від 09 лютого 2023 року у справі № 824/85/21 (провадження № 61-12579ав22), від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц (провадження № 61-43447св18), від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20 (провадження № 61-10482ав21), від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Звертаючись до суду з даною заявою ОСОБА_1 посилався на те, що батьком ОСОБА_5 записаний ОСОБА_1 , а боржником у судовому наказі № 634/924/18, виданому 08 лютого 2019 року зазначений ОСОБА_1 . Тобто судовий наказ видано помилково на іншу особу, а також за відсутності у боржника матеріально-правового обов`язку повністю.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане 21 серпня 2015 року Виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

22 грудня 2018 року Сахновщинським районним судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини, дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01 жовтня 2018 року.

19 липня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59588515 з примусового виконання зазначеного судового наказу та на його виконання ОСОБА_1 сплатив аліментів на загальну суму 94 372,00 грн. За вказаним виконавчим документом боржником зазначений ОСОБА_7 .

З відповіді Сахновщинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області № 18422/245-26-23-32.11/32.11 від 28 жовтня 2023 року вбачається, що в архівному фонді відділу на зберіганні перебуває актовий запис про народження на ОСОБА_5 , батьком якої в актовому записі про народження дитини значиться ОСОБА_6 . Тобто мається розбіжність в прізвищі батька дитини та заявника ОСОБА_7 .

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року у справі № 634/893/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Виходячи з наведеного колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він своє батьківство відносно дитини не оспорює. Доказів того, що він не є батьком дитини, матеріали справи не містять і до суду апеляційної інстанції їх не надано.

Як вбачається із змісту позову, судового рішення та апеляційної скарги, ОСОБА_1 не довів, що його права, свободи та інтереси порушено або іншого способу захисту його права порушених прав, інтересів, свобод, як скасування судового наказу за формальними підставами у нього немає. Як зазначено вище ОСОБА_3 у січні 2024 року звернулася до Сахновщинського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою щодо внесення змін до актового запису № 05 від 21 серпня 2015 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для внесення змін у прізвище батька, зазначивши в графі батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та видачі нового свідоцтва про народження. Отже у ОСОБА_1 наявний обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, тому немає підстав для задоволення заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та повернення безпідставно одержаних коштів.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки матеріали справи не містять належних доказів щодо помилковості видачі судового наказу, інших, передбачених частиною 2 статті 432 ЦПК України підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню заявником не наведено.

Інші вимоги заяви є похідними вимогами від визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, тому задоволенню також не підлягають.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 06 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О. В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.