Справа № 305/2200/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 березня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Рахівського районного суду від 09 грудня 2021 року у справі № 305/2200/19 (Головуючий: Марусяк М.О.), -

В С Т А Н О В И Л А :

26 листопада 2019 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» звернулися в суд з позовом до Лазещинської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення Лазещинської сільської ради, недійсним договору купівлі-продажу, витребування земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що з метою оформлення правовстановлюючих документів на право постійного користування землями смуги відведення залізниці в межах Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, Державним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» (правонаступником якого є ПАТ «Українська залізниця») на замовлення землевпорядною організацією ДП "Закарпатгеодезцентр" виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком Івано-Франківськ-Рахів в адміністративних межах Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області. У результаті проведеної інвентаризації смуги відведення виявлено, що земельна ділянка на км101 пк4, яка надана у власність ОСОБА_1 , площею 0,0812 га накладається на смугу відведення залізниці. Вказану земельну ділянку загальною площею 0,1464 га передано у власність ОСОБА_1 за рішенням 14 сесії ІV скликання Лазещинської сільської ради від 20.05.2005 року №634 для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Лазещина, 634. На земельну ділянку, яка складається з двох частин, площею 0,0848 га та 0,0622 га видано державний акт на право власності на земельну ділянку ЗК №034372 від 22.09.2006 року та зареєстровано в державному земельному кадастрі за №:01:001:0025 та №:01:001:0026 і внесено до реєстру речових прав. На смугу відведення залізниці накладається земельна ділянка № 1 з кадастровим №№:01:001:0025. В подальшому, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав та витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим №№:01:001:0025 була продана за договором купівлі-продажу від 18.03.2016 №429 гр. ОСОБА_2 .

Рішення Лазещинської сільської ради є таким, що суперечить чинному законодавству, оскільки прийняте з перевищенням повноважень, з порушенням норм земельного законодавства та таким, що порушує право залізниці на користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху, а відтак таким, що підлягає визнанню незаконним. Так, згідно з «Планом смуги відведення земель лінії Хриплин-Держкордон Львівської залізниці», який є належним доказом землекористування залізниці розробленого, погодженого в 1994 році (далі План смуги відведення), ширина смуги відведення на ділянці 101 км пк4 перегону становить 20 м від осі колії. Земельна ділянка ОСОБА_1 частково, площею 0,0812 га, накладається на смугу відведення залізниці. На земельній ділянці, розміри якої визначені зазначеним Планом смуги відведення, розташована головна колія (ВБК) Делятин-Держкордон інвентарний №4, яка є власністю і перебуває на балансі залізниці. Лазещинська сільська рада перевищила повноваження в частині розпорядження земельними ділянками державної власності під залізницями. Розміри земельної ділянки, необхідної для експлуатації та обслуговування об`єктів транспорту, визначаються, відповідно до затверджених у встановленому порядку норм або проектно-технічної документації, що передбачено ст.11 ЗУ «Про транспорт», яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення та є чинною на цей час. Правовий статус земель залізничного транспорту визначено законом і не може бути змінений в будь-який інший спосіб, аніж визначено законодавством. Відповідачі до Залізниці щодо вилучення із користування даної земельної ділянки не зверталися, а відмови від права користування земельною ділянкою Залізниця не надавала. Під час прийняття Лазещинською сільською радою оскаржуваного рішення й реєстрації права власності на земельну ділянку, відповідачами не враховано вимог законодавства, що регулює земельні відносини, тому оскаржуване рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню, як і недійсним, виданий на його підставі, акт про право власності на земельну ділянку. За вище наведених підстав укладений договір суперечить актам цивільного законодавства, так як первинно орган місцевого самоврядування не вправі був передавати у приватну власність земельну ділянку з земель залізничного транспорту, тому ОСОБА_3 набула її первинно в незаконний спосіб.

У зв`язку з наведеним позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення 14 сесії ІV скликання Лазещинської сільської ради від 20.05.2005 року в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,1464 га, що накладається на смугу відведення залізниці площею 0,0812 га. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Рахівського нотаріального округу Маріна А.С., зареєстрований в реєстрі за № 429, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0025 у державному реєстрі прав, витребувати від ОСОБА_2 на користь АТ «Українська залізниця» земельну ділянку загальною площею 0,0812 га, що накладається на смугу відведення залізниці за кадастровим номером :01:001:0025 і знаходиться в АДРЕСА_1, як землі смуги відведення залізниці. Також позивач просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Рішенням Рахівського районного суду від 09 грудня 2021 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішеннями суду АТ «Львівська залізниця» подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавство для відмови у позові відсутні, так як враховуючи вихідні дані інвентаризації смуги відведення залізниці, а саме графічні та окремі матеріали, залізницею на підставі них було проведено обстеження земельних ділянок смуги відведення залізниці межах Лазещинської сільської ради за межами населеного пункту та за результатами складено відповідний акт обстеження від 17.05.2017 року. Відповідно до акту обстеження було встановлено, що земельна ділянка на км 101 пк4, яка була надана у власність за ОСОБА_1 площею 0,0812 га накладається на смугу відведення залізниці. Вказану земельну ділянку загальною площею 0,1464 га було передано у власність ОСОБА_1 за рішенням 14 сесії IV-скликання Лазещинської сільської ради від 20.05.2005 року для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На дану земельну ділянку, яка складається з двох частин площею 0,0842 га та 0,0622 га було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЗК № 034372 від 22.09.2006 р. та зареєстровано їх в державному земельному кадастрі за № :01:001:0025 та :01:001:0026 відповідно і внесено до реєстру речових прав. На смугу відведення залізниці накладається земельна ділянка № 1 за кадастровим номером :01:001:0025. Первинно при наданні цієї земельної ділянки у власність фізичної особи, рішення органу місцевого самоврядування суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки прийняте з перевищенням повноважень із порушенням норм земельного законодавства, оскільки прийняте з перевищенням повноважень із порушенням норм земельного законодавства та таким, що порушує право Залізниці на користування земельної ділянки для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху і підлягають визнанню недійсним. Разом із тим, подане відчуження земельної ділянки є незаконним і така підлягає витребуванню на користь позивача.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи були належним чином повідомленні, про що свідчить довідка про доставку їм електронного листа, а від представника АТ «Українська залізниця» надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності і неявка сторін не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст.. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи стверджується, що Лазещинська сільська рада під час прийняття оскаржуваного рішення від 20.05.2005 року у частині передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки загальною площею 0,1464 га діяла з перевищенням наданих їй повноважень, що порушують права та інтереси позивача по користуванню земельної ділянки.

Разом з тим, під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 у відзиві на позов заявила клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що позивач про порушення свого права, а саме про наявність рішення Лазещинської сільської ради від 20.05.2005 року, яким передано у власність ОСОБА_1 , земельну ділянку площею 0,1464 га, яка на км101 пк4, площею 0,0812 га накладається на смугу відведення залізниці, дізнався ще у 2014 році з Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця», виготовленої у 2014 році землевпорядною організацією ДП «Закарпатгеодезцентр».

Позивач АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося в суд з позовом 22 листопада 2019 року, тобто позивачем пропущено строк позовної давності для звернення у суд по даній позовній вимозі, із заявою про поважність пропуску строку та його поновлення не зверталися, а тому суд першої інстанції із посиланням на ч. 4 ст. 267 ЦК України обґрунтовано відмовив у задоволенні позову з цих підстав.

Позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , який між сторонами не укладався і такий взагалі в природі не існує та зобов`язати повернути ОСОБА_2 земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 18.03.2016 приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріна А.С. за реєстровим номером 429, ОСОБА_4 передав у власність (продав) ОСОБА_2 за 99168,00 гривень земельну ділянку з кадастровим номером №:01:001:0025, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0842 га, яка розташована в АДРЕСА_1.

Позивачем не надано жодних доказів того, що при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_4 , який не залучався до участі у справі, який є продавцем та ОСОБА_2 , як покупець діяли недобросовісно, такий договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідає положенням ст.203 ЦК України, укладений згідно з нормами чинного законодавства, дієздатними особами, на підставі вільного волевиявлення ОСОБА_4 , в належній процесуальній формі і на момент укладення договору, спірна земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі договору дарування, який є чинним та не оспорюється сторонами.

При постановленні рішення суду першої інстанції, встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, із посиланням на докази, які містяться в матеріалах справи, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 01 квітня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой