УХВАЛА

08 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 456/2404/23

провадження № 61-1737ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Стрийтеплоенерго», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості; за зустрічним позовом комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати незаконними дії комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» (далі - КП «Стрийтеплоенерго») щодо нарахування ОСОБА_2 заборгованість за послуги з теплопостачання місць загального користування та зобов`язати відповідача припинити такі нарахування; скасувати заборгованість, яка нарахована відповідачем КП «Стрийтеплоенерго» ОСОБА_2 , яка станом на 01 квітня 2023 становила суму у розмірі 2 226 грн 59 коп.

У червні 2023 року КП «Стрийтеплоенерго» звернулося до суду з зустрічним позовом, в якому просило стягнути солідарно з усіх співвласників квартири АДРЕСА_1 : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь КП «Стрийтеплоенерго» заборгованість за комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 2 357 грн 16 коп. та судові витрати.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов КП «Стрийтеплоенерго» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь КП «Стрийтеплоенерго» заборгованість за комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 2 357 грн 16 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

02 січня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року й ухвалити нове судове рішення про задоволення його первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2023 року (касаційне провадження № 61-380ск24) касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року у цій справі повернуто заявникові з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

29 січня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження, скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року й ухвалити нове судове рішення про задоволення його первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2024 року поновлено строк на касаційне оскарження, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2024 року, заявник направив до суду запитувані матеріали.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд вважає, що зазначена справа № 456/2404/23 є незначної складності.

Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування заборгованості у розмірі 2 226 грн 59 коп., стягнення заборгованості за комунальні послуги у розмірі 2 357 грн 16 коп. Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028х250=757 000), справа є незначної складності, виходячи з приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення підлягають касаційному оскарженню.

Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Суди першої та апеляційної інстанцій вирішили спір за результатами встановлення обставин справи та оцінки доказів наданих сторонами, а доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів Верховним Судом.

Натомість встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають Конституції України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі, що не підлягає касаційному оскарженню; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення цього спору, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Стрийтеплоенерго», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості; за зустрічним позовом комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара