ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 677/379/22

провадження № 61-10179св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Красилівська міська рада Хмельницької області,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2022 року у складі судді Гладій Л. М. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Спірідонової Т. В., Ярмолюка О. І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницької області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним рішення, визнання недійсним договору оренди землі, скасування реєстрації права оренди землі.

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Красилівської міської ради Хмельницької області (далі - Красилівська міська рада), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним рішення, визнання недійсним договору оренди землі, скасування реєстрації права оренди землі.

Позов мотивовано тим, що05 листопада 2021 року на тринадцятій сесії Красилівської міської ради восьмого скликання було ухвалено рішення № 16 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, надання земельних ділянок в користування на умовах оренди, припинення дії договорів оренди землі». Згідно пункту 6 вказаного рішення Красилівська міська рада вирішила надати ОСОБА_2 земельну ділянку площею 6,0000 га, кадастровий номер :08:001:0004, яка розташована за межами населених пунктів Яворовецького старостинського округу Красилівської міської ради в користування на умовах оренди терміном на 7 років.

Позивач вважає, що зазначене рішення було прийнято всупереч вимогам статті 124, частини першої статті 134 ЗК України, оскільки рішення про передачу в оренду земельної ділянки було прийнято відповідачем без проведення відкритих земельних торгів. Крім того, наголошує, що згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку спірна земельна ділянка не перебувала в комунальній власності Красилівської міської ради та не була в оренді.

Оскільки рішення Красилівської міської ради від 05 листопада 2021 року № 16 прийнято з порушеннями законодавства, позивач вважає його незаконними, а договір оренди укладений на підставі вказаного рішення в силу вимог статті 215 ЦК України - недійсним.

На думку позивача, такі дії порушили його право взяти участь в аукціоні та отримати зазначену земельну ділянку в оренду.

Із урахуванням викладеного, позивач просив суд:

- визнати незаконним пункт 6 рішення Красилівської міської ради від 05 листопада 2021 року № 16 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, надання земельних ділянок в користування на умовах оренди, припинення дії договорів оренди землі» щодо надання фізичній особі ОСОБА_2 земельної ділянки площею 6,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів Яворовецького старостинського округу Красилівської міської ради в користування на умовах оренди терміном на 7 років, кадастровий номер земельної ділянки :08:001:0004;

- визнати недійсним договір оренди землі від 19 листопада 2021 року, укладений з ОСОБА_2 ;

- зобов`язати державного реєстратора Красилівської міської ради скасувати право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0004.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2022 року, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що передача в оренду земельної ділянки ОСОБА_2 без проведення земельних торгів є правомірною, а порушень закону при винесенні Красилівською міською радою оскаржуваного рішення не вбачається. Права позивача не порушено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2022 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її із Красилівського районного суду Хмельницької області.

20 березня 2023 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В касаційній скарзі скаржник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2018 року у справі № 910/4528/15-г.

У касаційній скарзі зазначається, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0004, що передана ОСОБА_2 в оренду, має значно більший розмір, ніж необхідно для обслуговування належного ОСОБА_2 об`єкта нерухомого майна. Вказує, що відповідачем в порушення вимог законодавства не було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 . Спірна земельна ділянка не перебувала ні в державній, ні в комунальній власності. Крім того, при відведенні земельної ділянки у користування порушено також і вимоги законодавства у сфері забезпечення доступу до публічної інформації, оскільки ні саме рішення, ні його проект не були оприлюднені на офіційному вебсайті Красилівської міської ради. Спірна земельна ділянка передана в оренду без аукціону.

Доводи інших учасників справи

У листопаді 2022 року Красилівська міська рада надіслала відзив на касаційну скаргу у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Фактичні обставини справи

Суд встановив, що 30 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Красилівської міської ради із заявою, у якій просив надати йому на умовах оренди земельну ділянку площею 6,0000 га, кадастровий номер :08:001:0004, яка розташована за межами населених пунктів Яворовецького старостинського округу Красилівської міської ради Хмельницької області для ведення підсобного сільського господарства, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, строком на 49 років.

До заяви ОСОБА_2 були додані: копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності вiд 24 січня 2020 року, індексний номер 197533503, копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку :08:001:0004 від 12 травня 2021 року, копія кадастрового плану земельної ділянки :08:001:0004 (в збільшеному масштабі), роздруківка з вебсайту google maps (щодо наявності нерухомого майна на земельній ділянці).

Рішенням тринадцятої сесії Красилівської міської ради восьмого скликання від 05 листопада 2021 року № 16 «Про надання на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, надання земельних ділянок в користування на умовах оренди, припинення дії договорів оренди землі» ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 6,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів Яворовецького старостинського округу Красилівської міської ради Хмельницької області в користування на умовах оренди терміном на 7 років. Кадастровий номер земельної ділянки :08:001:0004. Мета використання земельної ділянки - для ведення підсобного сільського господарства.

19 листопада 2021 року на підставі рішення тринадцятої сесії Красилівської міської ради восьмого скликання від 05 листопада 2021 року № 16 між Красилівською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки, за яким ОСОБА_2 отримав на умовах оренди земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0004, площею 6,0000 га, що знаходиться за межами населених пунктів Яворовецького старостинського округу Красилівської міської ради для ведення підсобного сільського господарства терміном на 7 років.

Згідно із пунктом 2 вказаного договору на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до листа Красилівської міської ради від 06 квітня 2022 року № Т/200/08-29/22 Красилівською міською радою не приймалось рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :08:001:0004 для фізичної особи ОСОБА_2 .

Згідно із листом Красилівської міської ради Хмельницької області від 01 березня 2022 року № Т/139/08-29/22 Красилівською міською радою Хмельницької області не проводились земельні торги з продажу права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0004, площею 6,0000 га.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 903/857/18 та від 20 серпня 2019 року у справі № 911/714/18.

Також, у постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 910/21404/17 вказано, що підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до пунктів «а», «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Суди першої та апеляційних інстанцій встановили, що земельна ділянка площею 6,0000 га, кадастровий номер :08:001:0004, яка розташована за межами населених пунктів Яворовецького старостинського округу Красилівської міської ради Хмельницької області перебуває у комунальній власності.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частина друга цієї статті передбачає, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із статтею 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Аналогічні положення містяться в статті 1 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до частини першої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Частина друга статті 124 ЗК України передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (частина третя статті 124 ЗК України).

Частина перша статті 134 ЗК України встановлює, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності, зокрема, у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності від 24 січня 2020 року індексний № 197533503 на оспорюваній земельній ділянці знаходиться підсобне господарство, загальною площею 1 682,2 кв. м, яке складається з цегляного спального корпусу «А» загальною площею 1 480,7 кв. м, камінного овочесховища «В» загальною площею 117,5 кв. м, дерев`яного павільйону «Г» загальною площею 59,7 кв. м, залізного приміщення з профільної сталі (гусятник) «З» загальною площею 24,3 кв. м. Власником об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_2 , дата реєстрації 24 січня 2020 року, номер запису про право власності 35172509.

Факт знаходження на земельній ділянці площею 6,0000 га, кадастровий номер :08:001:0004, яка розташована за межами населених пунктів Яворовецького старостинського округу Красилівської міської ради Хмельницької області, належного ОСОБА_2 об`єкта нерухомого майна також підтверджується кадастровим планом земельної ділянки :08:001:0004, роздруківкою зображення об`єкта нерухомого майна з вебресурсу google maps.

Враховуючи вищезазначене, доводи скаржника про відсутність правових підстав у Красилівської міської ради про передачу оспорюваної земельної ділянки ОСОБА_2 без проведення земельних торгів є безпідставними, оскількина момент прийняття оскаржуваного рішення, ОСОБА_2 належав на праві власності об`єкт нерухомого майна, який розташований на спірній земельній ділянці.

Доводи скаржника про те, що передача спірної земельної ділянки відбулася без погодження та затвердження проекту землеустрою є необґрунтованими, оскільки суди встановили, що спірна земельна ділянка сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі 23 вересня 2020 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 15 червня 2020 року, тобто до винесення оскаржуваного рішення, а тому передача у користування оспорюваної земельної ділянки без складення документації із землеустрою та подальшого її погодження і затвердження є правомірною.

Враховуючи вищевказане, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку, що передача в оренду спірної земельної ділянки є правомірною.

Крім того, слід зазначити, що позивач не довів, що оскаржуваним рішенням Красилівської міської ради порушено його цивільні права або інтереси, з метою захисту яких він звернувся до суду.

Незалучення до участі у справі як співвідповідача орендаря за оспорюваним договором оренди не призвело до порушення прав цього орендаря, оскільки в задоволенні позову суд відмовив.

Посилання в касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2018 року у справі № 910/4528/15-г є безпідставними, оскільки висновки у ційсправі і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах судових рішень судів попередніх інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:А. І. Грушицький І. В. Литвиненко Є. В. Петров