Справа № 634/262/24
Провадження № 2/634/118/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Зимовського О.С.,

за участю секретаря судового засідання - Лісняк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сахновщинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

встановити:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Сахновщинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, згідно якої просила суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання непрацездатної матері.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є інвалідом другої групи та потребує постійного стороннього догляду, так як страждає на серцеві та гіпертонічні захворювання. Перенесла інфаркт міокарда. Потребує лікування в ЦРЛ, санаторно-курортного лікування та їй рекомендовано соціальні послуги по догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Пенсію, яку отримує позивач витрачає на придбання ліків, продуктів харчування, одягу, сплату комунальних послуг, але грошей не вистачає, в той час як її донька ОСОБА_2 має постійний дохід, гарне матеріальне становище, але не допомагає їй. Враховуючи вищевикладене вважає, що донька має можливість надавати їй матеріальну допомогу, але відмовляється це робити добровільно. Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, надали заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надав заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, заявлені позовні вимоги визнала.

Представник третьої особи Сахновщинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Рішення просили прийняти на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 6-7 ).

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є пенсіонером, та отримує пенсію за віком, термін дії посвідчення довічно (а.с.15).

Згідно довідки до акту медико-соціальної комісії серії 12 ААГ №311284 від 17.01.2024 року ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, безстроково. Потребує лікування в ЦРЛ, санаторно-курортного лікування (а.с.16).

Відповідно додовідки про доходи № 290711 ОСОБА_1 за період з 01.09.2023 року по 29.02.2024 року отримала пенсію на загальну суму 24374,86 грн. (а.с. 17).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 18)

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , 28.08.2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено шлюб, та після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с. 19).

Згідно висновка лікарсько-консультативної комісії КНП «Сахновщинська ЦЛ» Сахновщинської СРКРХО від 19.02.2024 року ОСОБА_1 є інвалід другої групи. Діагноз : УХС : стабільна стенокардія ІІІ фк., постінфарктичний кардіосклероз /інфаркт міокарда/ ГМЛН, стінозуючий атеросклероз коронарних артерій. Первинна ангіопластика та стентування крим. сегменту ПКА стентам. Гіпертонічна хвороба III ст., хронічна серцева недостатність із залежною фракцією викиду л.ш. Висновок комісії: потребує постійного стороннього догляду терміном 1 рік (а.с. 20).

Відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соцпослуги з догляду на непрофесійній основі №131 від 19.02.2024, ОСОБА_1 рекомендовано соціальні послуги по догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Згідно статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Статтею 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Згідно пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Згідно ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц).

Позивач зазначає, що вона отримує незначну пенсію, якої недостатньо для забезпечення її життєвих потреб, оскільки вона постійно хворіє, витрачає кошти на придбання ліків, за сплату комунальних послуг, а тому вона потребує матеріальної допомоги.

Як встановлено у судовому засідання, ОСОБА_1 є непрацездатною особою, пенсіонером за віком безстроково, має ряд тяжких захворювань. Отримує пенсію за віком, яка складає 4062,31 грн.

Також позивач повідомила, що її донька ОСОБА_2 є особою працездатного віку, має стабільний високий дохід.

Відповідач ОСОБА_2 , в свою чергу, надала до суду заяву, згідно якої повідомила, що позовні вимоги своєї матері до неї визнає у повному обсязі, у зв`язку з чим проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд не вбачає підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.

Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Враховуючи матеріальний стан сторін, а також те, що позивач є непрацездатною особою, пенсіонером за віком, має ряд тяжких захворювань, окрім пенсії, інших джерел доходів не має, у свою чергу, відповідач є працездатною особою, має постійний дохід, крім того, позовні вимоги визнає, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/5 частини від всього заробітку (доходу) відповідача .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач від його сплати звільнений.

Разом з тим, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, від якого позивач звільнена на підставі Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, ч.4 ст. 206, 264, 265, 352 ЦПК України, ст.ст. 172, 202, 204, 205 Сімейного Кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сахновщинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти, як на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/4 частини від всього заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 15 березня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: