Дата документу 12.04.2024 Справа № 314/2801/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2801/23 Головуючий у 1-й інстанції: Капітонов Є.М.
Провадження № 22-з/807/65/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

розглянувши заяву представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Самойленка Петра Миколайовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 10 227,74 грн., судовий збір в сумі 858,88 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2023 року в задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов, стягнути з відповідача судові витрати.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 березня 2024 року апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2023 року у цій справі скасовано та прийнято постанову наступного змісту.

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки у вигляді виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 10 227 грн. 74 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подання позову у розмірі 858,88 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 1 610,40 грн., а всього - 2 469 грн. 28 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу в суді першої інстанції.

26.03.2024 року представник фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвокат Самойленко П.М. у системі «Електоронний суд» сформував заяву про ухвалення додаткового рішення по зазначеній справі.

Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що при звернені позивача до суду першої інстанції з позовною заявою позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які він очікує понести в зв`язку з розглядом справи становить 2 000 грн. 00 коп., на оплату послуг адвоката відповідно до Договору про надання правової допомоги. Відповідно до Додаткової угоди вартість послуг становить 2 000 грн. 00 коп., за аналіз судової практики та обговорення з Клієнтом правової позиції по справі, написання апеляційної скарги та подання до Запорізького апеляційного суду. Зазначені витрати були сплачені ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується Додатковою угодою, Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022 року та платіжним дорученням про оплату послуг адвоката. У відповідності з п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України вказані обставини є підставою для ухвалення додаткового рішення.

У зв`язку з чим, просив ухвалити додаткове рішення по справі №314/2801/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 понесених витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, колегія суддів приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Серед основних засад цивільного судочинства визначено, зокрема принципи верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80, 89 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У відповідності до ч. 3 ст. 263 ЦПК України судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, як розподілити між сторонами судові витрати;

Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Верховний Суд у додатковій постанові від 30 листопада 2022 року в справі № 728/2519/21 звертав увагу, що посилання в касаційній скарзі на розмір витрат, які сторона планує понести у зв`язку з касаційним переглядом справи, не є тотожним із заявою про намір подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення у справі.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання заяви стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 922/2821/18 зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення частин п`ятої-сьомої статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (аналогічні положення містяться в частинах третій-п`ятій статті 141 ЦПК України) попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частини другої статті 124 ГПК України (яка кореспондується з частиною другою статті 134 ЦПК України) у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Отже, наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не подав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у порядку, визначеному процесуальним законом. З урахуванням наведеного, а також положень статті 13 ГПК України, за змістом якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд касаційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі та обов`язку суду в будь-якому випадку задовольнити заяву про їх відшкодування.

За загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Зазначення ж у прохальній частині позовної заяви узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами розгляду справи не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної плати Верховного Суду від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22.

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 134, 137 ЦПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19.

Матеріалами справи підтверджено, що дана справа була предметом розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій.

Застосовуючи вищезазначені висновки та правові норми до правовідносин, що виникли у цій справі, колегія суддів звертає увагу, що в апеляційні скарзі позивач зазначив прохання про стягнення судових витрат, визначивши орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн. (а.с. 94-96), проте доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції надано не було.

До заяви про ухвалення додаткового судового рішення на підтвердження понесених в суді апеляційної інстанції витрат надано (в копіях): Договір про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022р.; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на підставі Рішення Ради адвокатів міста Києва від 27.12.2018 року № 25; посвідчення адвоката України, видане на підставі Рішення Ради адвокатів міста Києва № 25 від 27.12.2018 року; Додаткова угода № 089/127-1 до Договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022р., датована 23 січня 2024 року; Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022р., датований 23 січня 2024 року; платіжна інструкція від 23.01.2024 року про переказ коштів за надання правової допомоги № 01/11/22 в сумі 2 000 грн.

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022р., укладеному між адвокатом Самойленко П.М., що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 6314, виданого Радою адвокатів м. Києва 24.01.2019 року (надалі - Адвокат) з однієї сторони та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який діє на підставі Виписки з єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААВ №455307, (надалі - Клієнт) з іншої сторони, предметом даного Договору є надання Адвокатом правової допомоги Клієнту, з метою захисту та відновлення порушених, невизнаних, оспорюваних прав та законних інтересів Клієнта, які виникли у останнього на підставі Договорів про відступлення права вимоги та інших, укладених ФОП ОСОБА_1 .

Згідно п. 2.3.1. вищевказаного договору Клієнт зобов`язаний сплатити гонорар Адвокату в розмірі, що визначені Додатковою Угодою до Договору про надання правової допомоги, що є його невід`ємною частиною.

Детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати Клієнтом Адвокату гонорару та фактичних витрат пов`язаних із виконанням даного договору, погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється Додатковою Угодою (угодами) до цього Договору (п. 4.1. договору).

Як вбачається з наданої стороною позивача копії Додаткової угоди № 089/127-1 до Договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022р., яка датована 23 січня 2024 року, адвокат Самойленко Петро Миколайович, що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 6314, виданого Радою адвокатів м. Києва 24.01.2019 року (надалі - Адвокат) з однієї сторони та Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , який діє на підставі Виписки з єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААВ №455307, (надалі - Клієнт) з іншої сторони, а разом - Сторони, уклали дану Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 року, якою визначається детальний перелік послуг, що надаються Адвокатом Клієнту по страховій справі №ОЦ/016/000/19/0089 та №ОЦ/016/000/19/0127, яка пов`язана зі страховим випадком, що мав місце 28.04.2019 року (винна особа - ОСОБА_2 ). Також даною Додатковою Угодою визначається розмір та порядок оплати Клієнтом Адвокату гонорару та фактичних витрат пов`язаних з наданням правової допомоги.

Сторони за цією Додатковою Угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) Адвоката за Договором про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 року, по страховій справі № ОЦ/016/000/19/0089 та №ОЦ/016/000/19/0127, становить 2 000 грн. 00 коп., що сплачується Клієнтом Адвокату за надання останнім послуг, які визначені п.2 цієї Додаткової Угоди (п. 1 Додаткової Угоди).

За умовами п. 2 Додаткової Угоди - найменування та вартість послуг, які надаються Клієнту Адвокатом по справі, що визначена п.1 цієї Додаткової Угоди, найменування послуги визначено - «Аналіз судової практики та обговорення з Клієнтом правової позиції по справі, написання відзиву на апеляційну скаргу, відправлення копії відзиву з додатками Відповідачу, та подання до Дніпровського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу з додатками через систему «Електронний суд»; кількість витраченого часу (год.) - 4; вартість послуги, гонорар (грн.) - 2 000,00 грн.

Згідно копії Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022р., що датований 23 січня 2024 року, адвокат Самойленко Петро Миколайович, що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ №6314, виданого Радою адвокатів м. Києва 24.01.2019 року (надалі - Адвокат) з однієї сторони та Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , який діє на підставі Виписки з єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААВ №455307, (надалі - Клієнт) з іншої сторони, а разом - Сторони, уклали акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) про те, що на підставі Договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 року та Додаткової Угоди №089/127-1 до Договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 року, по страховій справі № ОЦ/016/000/19/0089 та №ОЦ/016/000/19/0127, яка пов`язана зі страховим випадком, що мав місце 28.04.2019 року (винна особа - ОСОБА_2 ), Адвокатом були надані Клієнту наступні послуги: найменування послуги - «Аналіз судової практики та обговорення з Клієнтом правової позиції по справі, написання відзиву на апеляційну скаргу, відправлення копії відзиву з додатками Відповідачу, та подання до Дніпровського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу з додатками через систему «Електронний суд»; кількість витраченого часу (год.) - 4; вартість послуги, гонорар (грн.) - 2 000,00 грн. Всього витрачено Адвокатом часу на надання послуг 4 (чотири) год. 00 хв. Загальна вартість робіт (наданих послуг) становить: 2 000 грн. 00 коп.

Таким чином, як вбачається з наданих стороною позивача Додаткової угоди № 089/127-1 до Договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022р., Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022р., адвокатом були надані послуги по представленню інтересів Клієнта у Дніпровському апеляційному суді. Доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у Запорізькому апеляційному суді надано не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, а саме, у Запорізькому апеляційному суді, а відтак у задоволенні заяви представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Самойленка Петра Миколайовича про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Самойленка Петра Миколайовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 12 квітня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко