Справа № 369/9796/20
Провадження №6/369/260/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В. за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення по справі № 369/9796/20,

в с т а н о в и в:

07 лютого 2024 року заявник ОСОБА_1 подала заяву про відстрочення виконання судового рішення у справі № 369/9796/20 строком на 1 рік, в обґрунтування якої вказала, що 02.05.2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив рішення по справі № 369/9796/20, яким задовольнив позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 44000 (сорока чотирьох) тисячі доларів США. 04 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року залишити без змін. Тобто рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області набрало законної сили 04 жовтня 2023 року. Можливості сплатити за рішенням суду в повній мірі одним платежем на даний час немає, просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище, а також ту обставину, що ОСОБА_1 має статус матері одиначки, а також у зв`язку з цим просить суд про відстрочку виконання рішення суду на 12 місяців.

Представник ОСОБА_1 адвокат Даніліна Н.С. подала заяву про розгляд заяви у її відсутності та просила заяву задовольнити.

Інші учасники до суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду заяви. Причину неявки суду не повідомили.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи заяви, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у справі № 369/9796/20 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.05.2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив рішення у справі № 369/9796/20, яким задовольнив позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 44000 ( сорока чотирьох) тисячі доларів США.

04 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року залишити без змін. Тобто рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області набрало законної сили 04 жовтня 2023 року.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочка виконання рішення означає перенесення виконання на інший час, а розстрочка - надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку або відстрочення виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі № 916/190/18.

Відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявник стверджує, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час немає, просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище, те, що на даний час є безробітною, а також ту обставину, що ОСОБА_1 має статус матері одиначки, що підтверджується витягом, у зв`язку з цим просить суд про відстрочку виконання рішення суду на 12 місяців.

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути заборгованість стягувачу, шляхом відстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст. ст. 258 -261, 353, 354, 435 ЦПК України, ст.ст. 12, 33 Закону України "Про виконавче провадження" суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у справі № 369/9796/20 - задовольнити.

Відстрочити до 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , 1995 р.н., РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.05.2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 369/9796/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 44 000 (сорока чотирьох) тисяч доларів США.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Повна ухвала складена: 11.04.2024 року.

Суддя А.В. Янченко