Справа № 686/4755/24
Провадження № 2/686/2686/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 квітня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

16 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 13.09.2003 року перебувала в шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням суду від 14.08.2023 року розірвано. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, аліменти в добровільному порядку відповідач сплачувати не бажає. Позивачка вказує, що вона проживає в Ізраїлі з 22.02.2022 року, а дитина з 06.03.2022 року. Зазначає, що відповідач не працює та немає регулярного доходу, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться, а тому просить стягнути з відповідача на утримання їх спільної дитини аліментів у твердій грошовій в розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.09.2023 року і до повноліття дитини.

Ухвалою судді від 28 лютого 2024 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явилась. Представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , який повідомлявся про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.09.2003 року, який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.08.2023 року.

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

Згідно копії довідки від 28.08.2023 року неповнолітня ОСОБА_3 навчається в комунальній школі середніх класів «Яарат-га-Емек» м. Мігдаль-га-Емек.

24.05.2023 року та 12.02.2024 року позивачка ОСОБА_1 направляла відповідачу ОСОБА_2 письмові вимоги про намір звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дочки, що підтверджується копіями письмових вимог та копіями інформації про відправлення через поштове відділення АТ «Укрпошти».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалась позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Згідно положень ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Частина 1 ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів непрацездатності суду не надано, а тому має можливість надавати допомогу своїй неповнолітній дитині. При цьому враховується стан здоров`я, матеріальне, сімейне становище відповідача та позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років, а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти з 01 вересня 2023 року.

Судовий збір по справі відповідно до вимог ст. 141 ЦПК стягується з відповідача в дохід держави в розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 206, 223, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 77, 80, 84, 180-183, 184, 191 СК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 500 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2023 року і до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави 968 грн. 96 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 12 квітня 2024 року.

Суддя О.М. Палінчак