МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2024 р. Справа №370/1826/23

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., із секретарем Гребінською Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у залі суду у смт Макарів Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив: стягнути з відповідача на його користь суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 35 386,93 (тридцять п`ять тисяч триста вісімдесят шість) грн. 93 коп., суму завданої моральної шкоди у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч ) грн; судові витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову позивач вказав, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 виникли неприязні сусідські відносини пов`язані з тим, що ОСОБА_2 на земельній ділянці належній позивачу на праві приватної власності, приблизною відстанню 20 метрів від домоволодіння ОСОБА_1 , збудував споруду схожу на парник, в якому вирощував овочі.

Приблизно на початку літа 2022 року, ОСОБА_2 у вказаній споруді почав утримувати домашніх тварин а саме: курей, гірського козла. Внаслідок утримання тварин в даній споруді виходив постійний сморід від фекалій тварин.

Неодноразово позивач звертався до сусіда ОСОБА_2 , щоб останній не утримував свійських тварин у парнику, оскільки споруда вмонтована із матеріалу полікарбонату, який швидко нагрівався на сонці, і був постійний сморід фекалій, сечі.

Про врегулювання даного питання, щодо утримання свійських тварин не в належному приміщенні (сараї), 14.10.2022 року позивач звернувся із заявою до старости с. Великий Карашин Бучанського району, щоб останній надав роз`яснення ОСОБА_2 , щодо утримання свійських тварин в належних для цього господарських спорудах.

09.03.2023 року позивач разом зі своєю дружиною поїхали в місто Київ, де залишились переночувати.

Наступного дня, 10.03.2023 року приблизно біля обідньої перерви сім`я позивача повернулася з міста Києва, під`їхавши до свого двору побачили, що хвіртка з метало профнастилу пошкоджена, замок зламаний, також, відеокамера яка вмонтована на воротах повністю розбита.

З відеозапису камери, яка була прикріплена на зовнішній стіні будинку позивача, стало відомо, що сусід ОСОБА_2 , пошкодив належне позивачу майно, чим своїми умисними протиправними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_1 , майнову шкоду на суму матеріальних збитків 26 886,93 грн (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят шість грн 93 коп).

Своїми протиправними діями, поведінкою, відповідач заподіяв позивачу шкоду у знеціненні блага, що охороняється правом, наніс майнової шкоди потерпілому, що своєю чергою, тягне за собою негативні майнові наслідки.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту та розміру заподіяних збитків позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 .

Окрім того, позивачем було понесено інші витрати, що були пов`язані із наслідками протиправних дій відповідача, а саме:

Витрати на дизельне паливо у зв`язку із зверненням до лікарні внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, які становлять 1500,00 грн; витрати на дизельне паливо у зв`язку із викликом до слідчих органів про надання показів в якості потерпілого, які становлять 3000,00 грн; витрати на дизельне паливо під час розгляду кримінальної справи №370/702/23 щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , які становлять - 2000,00 грн; витрати на дизельне паливо із вимушеним зверненням до адвоката внаслідок протиправній дій відповідача 2000,00 грн.

Таким чином, сукупна матеріальна шкода/завдані збитки становлять:

23 268,73 грн + 3 618,20 грн. + 1500,00 грн + 3000,00 грн + 2000,00 грн + 2000 грн = 35 386,93 (тридцять п`ять тисяч триста вісімдесят шість грн) 93 коп.

Проте, відповідач не зупиняючись на нанесені позивачу матеріальної шкоди, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, того ж дня 10.03.2023 року, близько 18 години 30 хвилин, під`їхав на своєму транспортному засобі до місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , почав сигналити, на що позивач вийшов до нього поговорити.

Коли позивач вийшов зі свого подвір`я, відповідач без жодних на те причин, без сварок і попереджень, з особистою жорстокістю і прямим умислом, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс позивачу тілесні ушкодженні, а саме два удари правою рукою по обличчю цим самим спричинивши тілесне ушкодження забійна рана лівої надбрівної дуги.

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 23.03.2023 року справа № 370/702/23 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Позивач вважає за цілком правомірне заявляти вимогу про відшкодування моральної шкоди та включити до складу позовних вимог вимогу про стягнення сукупної моральної шкоди за завдане ушкодження здоров`ю у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп., за завданні його моральні страждання у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн, за завданні моральні та фізичні страждання його дружини, які полягають в додатковому догляді за ним, додаткового супроводу до лікарні, надання медикаментів у зв`язку з погіршенням здоров`я, перев`язки надбрівної рани у розмірі - 10 000,00 (десять тисяч ) гривень 00 копійок. Загальна сума матеріальних витрат становить: 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Також позивач вказав, що він має першу групу інвалідності по зору, і потребує сторонньої допомоги, переніс інсульт, у зв`язку з чим йому необхідна періодична реабілітація, а також слід уникати стресові ситуації, які призводять до психічних розладів.

Саме відповідач протиправними діями заподіяв позивачу шкоду у знеціненні блага, пошкодив майно, чим призвів до тяжкості вимушених змін, тобто користуватися належним позивачу майном.

Розбита відеокамера, пошкоджена хвіртка, і зламаний у ній замок, мали для позивача суспільно небезпечний характер у зв`язку із втраченим зором, позивач постійно перебував у напруженому психологічному стресі.

Також відповідач з особистою жорстокістю і прямим умислом, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, наніс тілесні ушкодження, чим завдав позивачу фізичних та душевних страждань, наслідком чого, здоров`я позивача до психічних розладів, які дали ускладнення на моральний та психологічний стан здоров`я, додаткове приймання медикаментів, обстеження в невролога, офтальмолога.

Враховуючи факт, що відповідач пошкодив зазначене майно позивача, наніс йому тілесні ушкодження саме з умислом, тому що розумів значення своїх дій, передбачав настання негативних наслідив і свідомо їх допустив, у зв`язку з чим позивач стверджує, що зазначена моральна шкода є мінімальною.

Позивач вважає, що має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а тому за захистом своїх прав звернулася до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 03.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

У встановлений судом строк відповідач в особі свого представника адвоката Черненко С.О. подав відзив на позов, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач вказав, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Вважає, що позивачем до позовної заяви не долучено жодних відеозаписів з камери, на який він посилається, також відсутні будь-які інші докази, що саме зазначені в позові пошкодження майна позивача спричинені діями відповідача. Крім того, обсяг шкоди, заподіяної позивачеві в результаті протиправних дій перебільшений настільки, що в самій вимозі її відшкодування вбачається зловживання правом. На підтвердження понесеної позивачем майнової шкоди надано не висновок експертного дослідження або експертизи, а лише кошторис витрат (специфікацію за Договором №14/1 від 15.03.2023), відповідно до якого вартість обладнання і матеріалів становить 23 268, 73 грн. Наданий позивачем висновок про прямі збитки, завдані майну (згідно з переліком, зазначеним в позовній заяві, Специфікації за Договором №14/1 від 15.03.2023) не може бути взятий судом до уваги, оскільки у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України, не є належним та допустимим доказом на обґрунтування позовних вимог позивача. Крім того, наданий позивачем перелік пошкоджень, акти виконаних робіт, рахунок-фактура не дають можливості встановити реальну кількість пошкодженого майна, його реальну вартість, ступінь пошкодження, а також докази, спричинення таких збитків саме відповідачем. Додані до позовної заяви матеріали не містять достовірних доказів щодо пошкодження конкретних предметів, деталей та запчастин (їх детальний перелік) у дворі ОСОБА_1 нібито внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 та не можливо вірогідно встановити реальні пошкодження та стан обладнання. Що стосується розміру компенсації за завдану моральну шкоду, то консультативні висновки, Виписки та Витяг із медичної карти позивача за 2018-2019 рр. не мають жодного відношення до даної справи, і жодним чином не стосуються відповідача. Посилання позивача в позовній заяві на ті обставини, що він переніс інсульт, та необхідність періодичної реабілітації не може бути доказом на обґрунтуванням заявлених позовних вимог, оскільки жодним чином не стосуються цієї справи. Позивач просить стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. Натомість, визначаючи розмір справедливого, розумного, належного та достатнього грошового відшкодування моральної шкоди слід виходити з того, що в даному випадку мова йде про справедливе та розумне відшкодування, а не про покарання відповідача, і відповідно, таке відшкодування не має призводити до необґрунтованого збагачення позивача та невиправданого стягнення з відповідача цієї грошової суми. З урахуванням вказаних позивачем і зазначених обставин, характеру спричиненої йому моральної шкоди, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, визначений позивачем розмір моральної шкоди є непропорційним порівняно із характером спричинених моральних страждань. Також позивач не обґрунтовує в своїй позовній заяві, розмір сукупної моральної шкоди за завдане ушкодження здоров`ю в розмірі 25 000 грн. Щодо стягнення за моральні та фізичні страждання дружини ОСОБА_1 , які полягають в додатковому догляді за позивачем, супроводу до лікарні, надання медикаментів, у зв`язку з погіршенням здоров`я, така вимога не підлягає задоволенню, з огляду на те, що дружина ОСОБА_1 не є позивачем у даній справі. Тому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 16.11.2023 року розгляд справи продовжено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судовому засіданні 08.02.2024 року. Судовий розгляд справи призначався неодноразово, черговий раз на 29.03.2024 року.

У судовому засіданні 29.03.2024 року позивач та його представник адвокат Богданчук О.В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі та врахувати, що відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за завдання позивачу умисного легкого тілесного ушкодження за подією, яка мала місце 10.03.2023 року.

У судовому засіданні 29.03.2024 року представник відповідача адвокат Струць Т.І. проти позовних вимог заперечила, просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві.

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 26.12.2019 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5, 6) є інвалідом 1 групи з 01.01.2023 року (а.с. 7, 8).

Як вказав позивач, та що не заперечив відповідач, ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та відповідач ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 є сусідами та між ними виникли неприязні сусідські відносини пов`язані з тим, що відповідач ОСОБА_2 на земельній ділянці належній позивачу на праві приватної власності, приблизною відстанню 20 метрів від домоволодіння ОСОБА_1 , збудував споруду схожу на парник, в якому вирощував овочі. Приблизно на початку літа 2022 року, ОСОБА_2 у вказаній споруді почав утримувати домашніх тварин а саме: курей, гірського козла, внаслідок чого виходив постійний сморід від фекалій тварин. Позивач неодноразово звертався до відповідача, щоб останній не утримував свійських тварин у парнику, оскільки споруда вмонтована із матеріалу полікарбонату, який швидко нагрівався на сонці, і був постійний сморід фекалій, сечі. Проте, відповідач жодним чином на звернення позивача не відреагував.

14.10.2022 року позивач звернувся із заявою до старости с. Великий Карашин Бучанського району, щоб останній надав роз`яснення ОСОБА_2 , щодо утримання свійських тварин в належних для цього господарських спорудах (а.с. 17).

08.08.2022 року ВП №3 Бучанським РУП ГУНП в Київській області за результатами проведеної перевірки звернення щодо конфлікту з сусідом гр. ОСОБА_2 встановлено, що підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не має. Також відсутні ознаки адміністративного правопорушення. З гр. ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду про не припустимість вчинення протиправних дій (а.с. 18).

З довідки №201 від 10.03.2023 року позивачу постановлено діагноз: забійна рана лівої надбрівної дуги (а.с. 9).

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 23.03.2023 року справа № 370/702/23 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Вказаним вироком встановлено, що 10.03.2023 близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_1 знаходився за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , та в цей час до його подвір`я під`їхав його сусід ОСОБА_2 і почав сигналити, на що ОСОБА_1 , вийшов до нього поговорити. В ході розмови між ними на ґрунті неприязних сусідських відносин розпочався словесний конфлікт, під час якого вони розмовляли на підвищених тонах, при цьому ОСОБА_2 , ображав ОСОБА_1 . В ході сварки в ОСОБА_2 , виник умисел на завдання ОСОБА_1 , тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості з мотивів особистої неприязні, після чого ОСОБА_2 , відразу, діючи з прямим умислом, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс 2 удари правою рукою по обличчю ОСОБА_1 , цим самим спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді поверхневої рани брови, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 19).

Постановою про закриття кримінального провадження від 17.03.2023 року старшого слідчого ВП №3 Бучанським РУП ГУНП в Київській області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000858 від 11.03.2023 року (кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 194 КК України умисне знищення або пошкодження чужого майна при умові заподіяння шкоди) закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, посилаючись на те, що встановлена в сукупності сума завданих ОСОБА_2 матеріальних збитків не перевищує 301 125 гривень, тому в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, та дана подія тягне за собою закриття кримінального провадження (а.с. 20).

З копії Договору №14/1 поставки та монтажу обладнання від 15.03.2023 року встановлено, що постачальник ФОП ОСОБА_3 зобов`язався поставити та передати у власність покупця фізичної особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , обладнання системи відеоспостереження та виконати роботи по демонтажу, монтажу обладнання, діагностики несправності, налаштуванню та програмуванню системи відеоспостереження, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити обладнання, а також прийняти та оплатити виконані роботи. Загальна сума по договору складає загальну вартість всього поставленого обладнання та загальну вартість виконаних робіт та становить 23 268,73 грн (а.с. 21-23).

Згідно копії рахунку на оплату №1 від 15.03.2023 року, що включає в себе: демонтаж, монтаж обладнання, діагностика несправності, налаштування та програмування системи відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Договору від 15.03.2023 року № 14/1 загальна сума становить 23 268,73 грн (а.с. 24). Також ФОП ОСОБА_3 видано видаткову накладну №2 від 17.03.2023 року на суму 12669,73 грн (а.с. 25) та Акт приймання-передачі виконаних робіт №01 від 17.03.2023 року на суму 10 559,00 грн (а.с. 26). Згідно копії квитанції позивачем сплачено 23 268,73 грн (а.с. 28).

Також судом встановлено, згідно копії Рахунку-фактури № СФ-0000003 від 17.03.2023 року (постачальник ФОП ОСОБА_4 ), позивачу видано рахунок, що включає в себе: замок, профнастил та ремонт металоконструкції на загальну суму 3618,20 грн (а.с. 27) та згідно копії квитанції позивачем сплачено вказаної суми (а.с. 28).

Вирішуючи позовні вимоги за даним позовом, суд керується наступним.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності з п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів наданих сторонами на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми завданої матеріальної шкоди у розмірі 35 386,93 грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 23 268,73 грн.

Позивач вказує, що він поніс витрати на придбання пального в сумі 8 500,00 грн., так як їздив до лікарні внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, за викликом до слідчих органів та суду, адвоката, однак в обґрунтування понесених витрат на купівлю пального позивачем жодних доказів суду не надано.

Що стосується витрат на відновлення хвіртки та замка, то що відновлювалися такі саме за адресою зазначеною позивачем, внаслідок події, яка мала місце 10.03.2023 року, копією рахунку-фактури № СФ-0000003 від 17.03.2023 не підтверджується, а інших доказів суду не надано.

А тому, суд вважає недоведеними позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на придбання пального та ремонт хвіртки та замка, а тому у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми завданої моральної шкоди у загальному розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн, суд зазначає наступне.

Так, позивачем в позовній заяві заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди та включено до складу позовних вимог вимогу про стягнення сукупної моральної шкоди за завдане ушкодження здоров`ю у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп., за завданні його моральні страждання у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн, за завданні моральні та фізичні страждання його дружини, які полягають в додатковому догляді за ним, додаткового супроводу до лікарні, надання медикаментів у зв`язку з погіршенням здоров`я, перев`язки надбрівної рани у розмірі - 10 000,00 (десять тисяч ) гривень 00 копійок. Загальна сума становить: 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 цієї Постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд приймає доводи позивача, що відповідачем завдано позивачу моральних та фізичних страждань, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна, ушкодженням здоров`я, проте, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 5 000,00 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди за завдані відповідачем моральні та фізичні страждання його дружини, суд не вбачає підстав для їх відшкодування, оскільки його дружина не є стороною у справі, а також викладені у позові обставини щодо неї не підтверджені належними доказами.

Щодо поданих позивачем, на підтвердження своїх обґрунтувань викладених у позові, консультативних висновків та виписок із медичної карти за 2018-2019 року (а.с. 10-15), то суд до них відноситься критично, оскільки вони не належать до предмету доказування у даній справі.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Як встановлено, стороною позивача не дотримано норми ст. 137 ЦПК України щодо подання відповідних доказів, а саме подано лише договір №18 про надання професійної правової допомоги від 23.03.2023 року (а.с. 29-30), при цьому детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги матеріали справи не містять, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення таких витрат.

Щодо вжитих судом заходів забезпечення позову за ухвалою суду від 16.08.2023 року, слід вказати, що Постановою Київського апеляційного суду від 01.11.2023 року вказану ухвалу скасовано, у задоволенні заяви представника позивача - відмовлено.

Керуючись ст.ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 353-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 23 268,73 грн. та суму завданої моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., а всього 28 268,73 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 08.04.2024 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 : остання відома адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Л.В. Білоцька