УХВАЛА

08 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 695/3137/21

провадження № 61-3743ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 , подані адвокатом Мельник Таїсією Миколаївною, на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 вересня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року у справі за позовом Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації звернулось з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу в розмірі 202 600,12 грн.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 вересня 2023 року, яке залишене без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації суму неправомірно витрачених коштів у розмірі 161 546,69 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У березні 2024 року ОСОБА_1 через адвоката Мельник Т. М. звернулася до Верховного Суду із касаційними скаргами на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 вересня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення у справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3 028,00 грн.

Позивач просив стягнути кошти у розмірі 202 600,12 грн.

Отже, зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн*250=757 000,00 грн).

Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа не підлягає касаційному оскарженню.

У касаційних скаргах заявниця зазначає, що скарги становлять значний суспільний інтерес і мають виняткове значення для неї.

Заявниця вважає, що справа становить суспільний інтерес враховуючи те, що у справі № 905/1907/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справа стосується використання бюджетних коштів територіальної громади Черкаської області та стосується великого кола осіб - мешканців Черкаської області.

ОСОБА_1 є єдиним годувальником у сім`ї, а такий тягар виплат за рішеннями судів є для неї неможливим.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має виняткове значення для усього суспільства загалом, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи у контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства.

У касаційній скарзі не викладено обґрунтованих аргументів щодо значного суспільного інтересу до цієї конкретної справи, а посилання заявниці на справу № 905/1907/21 є необґрунтованим, оскільки не стосується розгляду її справи та використання бюджетних коштів.

Щодо виняткового значення справи для учасника справи, то у цьому випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником.

Посилання заявниці у касаційній скарзі на те, що справа має для неї виняткове значення, зводяться до незгоди із рішеннями судів попередніх інстанцій.

Ці доводи не можуть бути предметом оцінки щодо обставин, за наявності яких Верховний Суд може відкрити касаційне провадження у малозначній справі, оскільки скрутний майновий стан, не може бути підставою для висновку про наявність обставин, за яких рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявницею рішення судів попередніх інстанцій ухвалені у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 , поданими адвокатом Мельник Таїсією Миколаївною, на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 вересня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року у справі за позовом Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу відмовити.

Копію ухвали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська