Справа № 472/882/23
Провадження №2-о/472/6/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року селище Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

з участю секретаря

судового засідання - Горбаненка А.О., Фігурської К.М.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Венделя О.М.,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - Долганюк Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 селище Веселинове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Веселинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, ОСОБА_2 про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження, в повторно виданому свідоцтві про народження,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2023 року до суду надійшла заява, яка була уточнена (подана в новій редакції після залишення заяви без руху) 09 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 (далі - заявник), заінтересовані особи: Веселинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління Державної міграційної служби України у Миколаївській області, ОСОБА_2 про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження, в повторно виданому свідоцтві про народження.

В обґрунтування заяви представником заявника - адвокатом Венделем О.М. зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Богданівка Нефтегірського району Самарської області (Російська Федерація) народилася заявник ОСОБА_3 . В первісному свідоцтві про народження заявника її батьками були записані: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 .

В 1991 році у зв`язку із втратою первісного свідоцтва про народження і необхідністю отримання паспорту заявник отримала повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 15.02.1991 року, видане Богданівською сільською радою Нефтегірського району Куйбишевської області (Російська Федерація). Однак, при видачі повторного свідоцтва про народження в графі "мати" замість " ОСОБА_5 " вказано невірно " ОСОБА_6 ".

На даний час заявник є особою без громадянства, яка проживає в Україні, що підтверджується посвідкою на тимчасове проживання, виданою 26.05.2023 року та Рішенням від 15.05.2023 року Державної міграційної служби України.

Вказана помилка в повторно виданому свідоцтві про народження заявника перешкоджає заявнику у продовженні строку дії посвідки на тимчасове проживання, оскільки 25.05.2024 року закінчується її термін, та в подальшому оформленні набуття громадянства України.

У зв`язку із зазначеним, 08 вересня 2023 року заявник звернулася до Веселинівського відділу ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою, в якій просила внести зміни в повторно виданому свідоцтві про народження, зазначивши в графі "мати" - " ОСОБА_5 ", замість невірно зазначеного " ОСОБА_6 ".

09 вересня 2023 року заявник отримала від Веселинівського відділу ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідь № 23.7-10/363 від 09.09.2023 року, якою їй було відмовлено у внесенні змін у зв`язку з неможливістю отримання підтвердження про державну реєстрацію акту цивільного стану з РФ і рекомендовано звернутися до суду.

В зв`язку із вказаним, заявник звернулася до суду за захистом своїх прав і просить суд встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме просить суд встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження, в повторно виданому Богданівською сільською радою Нефтегірського району Куйбишевської області (Російська Федерація), на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 15.02.1991 року, а саме, що в частині запису в графі "мати" - вірним є запис " ОСОБА_5 " замість невірно зазначеного - " ОСОБА_6 ".

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала свою заяву та просила її задовольнити, оскільки ОСОБА_8 є її матір`ю, а тому її ім`я та по батькові в повторно виданому свідоцтві про народження було записано невірно, тому просить встановити факт неправильності запису про її матір в свідоцтві про народження. Зазначила, що встановлення даного факту необхідне їй для продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання, оскільки 25.05.2024 року закінчується її термін, та в подальшому оформленні набуття громадянства України.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Вендель О.М. підтримав заяву в повному обсязі з підстав, викладених в самій заяві, та уточнив її в судовому засіданні, а саме зазначив, що в прохальній частині заяви міститься описка, а саме, зазначив, що заявник просить встановити факт неправильності запису щодо її матері в повторно виданому свідоцтві про народження. Встановлювати факт неправильності в актовому записі про народження заявник не просить, оскільки актовий запис про її народження неможливо отримати. Зазначив, що встановлення даного факту необхідне заявнику ОСОБА_1 для продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання, оскільки 25.05.2024 року закінчується її термін, та в подальшому оформленні набуття громадянства України.

В судовому засіданні заінтересована особа - ОСОБА_2 висловила думку про можливість задоволення заяви, оскільки вона є матір`ю заявника ОСОБА_1 , але з невідомих причин її ім`я та по батькові в повторно виданому свідоцтві про народження заявника було записано невірно - " ОСОБА_6 ".

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Миколаївській області - Долганюк Ю.Ю. (в режимі відеоконференції) просила суд відмовити в задоволенні заяви, та з урахуванням письмових заперечень, зокрема зазначила, що заявник ОСОБА_1 не довела, що встановлення факту, якого вона просить, спричинить виникнення, зміну чи припинення її особистих немайнових чи майнових прав. Крім того, заявник не скористалася всіма можливими засобами для врегулювання даного питання в позасудовому порядку, а відразу звернулася до суду.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Веселинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Латій В.Т. зазначила, що заявник ОСОБА_1 звернулась до їх відділу з заявою, в якій просила внести зміни до актового запису про її народження в графу відомості про матір, однак їй письмово було роз`яснено, що для того, щоб внести зміни в актовий запис про народження, його необхідно спочатку поновити. Однак для поновлення актового запису про народження нею надано недостатньо документів, а саме для внесення в розділ "Відомості про батьків" до актового запису про народження потрібно свідоцтво про шлюб/смерть батьків, а також документи, на підставі яких змінено прізвище матері із ОСОБА_9 на ОСОБА_10 . Після цього, заявник ОСОБА_1 до відділу повторно не зверталась.

Суд, заслухавши вступне слово заявника ОСОБА_1 , представника заявника - адвоката Венделя О.М., заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи - ОСОБА_11 , представника заінтересованої особи - ОСОБА_12 , показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Богданівка Нефтегірського району Самарської області (Російська Федерація) народилася заявник ОСОБА_3 . В первісному свідоцтві про народження заявника її батьками були записані: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 .

Судом також встановлено, що заявник ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнана особою без громадянства, що підтверджується рішенням Державної міграційної служби України від 15 травня 2023 року № 084401 (а.с. 8). В зв`язку з цим, вона отримала посвідку на тимчасове проживання в Україні зі строком дії до 25.05.2024 року, що підтверджується копією посвідки (а.с. 7).

В заяві представником заявника - адвокатом Венделем О.М. зазначено, що в 1991 році у зв`язку із втратою первісного свідоцтва про народження і необхідністю отримання паспорту заявник отримала повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 15.02.1991 року, видане Богданівською сільською радою Нефтегірського району Куйбишевської області (Російська Федерація). Однак, при видачі повторного свідоцтва про народження в графі "мати" замість " ОСОБА_5 ", вказано невірно " ОСОБА_6 ".

Заявник та представник заявника зазначають, що вказана помилка в повторно виданому свідоцтві про народження заявника перешкоджає заявнику у продовженні строку дії посвідки на тимчасове проживання, оскільки 25.05.2024 року закінчується її термін, та в подальшому оформленні набуття громадянства України.

У зв`язку із зазначеним, 08 вересня 2023 року заявник звернулася до Веселинівського відділу ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою, в якій просила внести зміни в повторно виданому свідоцтві про народження, зазначивши в графі "мати" - " ОСОБА_5 ", замість невірно зазначеного " ОСОБА_6 ".

09 вересня 2023 року заявник отримала від Веселинівського відділу ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідь № 23.7-10/363 від 09.09.2023 року (а.с. 22), якою їй було роз`яснено, що для того, щоб внести зміни в актовий запис про народження, його необхідно спочатку поновити, оскільки витребувати актовий запис з Росії неможливо через повномаштабну збройну агресію РФ. Однак, для поновлення актового запису про народження нею надано недостатньо документів, а саме: для внесення в розділ "Відомості про батьків" до актового запису про народження потрібно свідоцтво про шлюб/смерть батьків, а також документи, на підставі яких змінено прізвище матері із ОСОБА_9 на ОСОБА_10 . Крім того, порадили заявнику звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин.

В своїй заяві заявник зазначає, що той факт, що матір`ю заявника є ОСОБА_16 підтверджує сама ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_17 серії НОМЕР_2 від 27.04.1954 року, свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 25.11.1994 року, паспортом ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 від 06.03.1997 року та пенсійним посвідченням ОСОБА_2 № НОМЕР_5 від 27.06.2007 року. Крім того, зазначають, що факт зміни ОСОБА_17 прізвища на ОСОБА_10 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_17 серії НОМЕР_2 від 27.04.1954 року, в якому наявна відмітка про укладення 13.06.1971 року шлюбу з ОСОБА_4 , який зазначений батьком заявника в свідоцтві про народження.

Допитані свідки в судовому засіданні дали наступні покази.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що її мати ОСОБА_18 працювала з ОСОБА_19 . Вони ОСОБА_20 називали ОСОБА_21 . Вони працювали на фермі свинарками в колгоспі "Родіна" Самарська обл. Нефтегірский район с. Богданівка, десь в 1977-1978 роках вони працювали разом. Вона вийшла заміж в 1981 року і їй дали квартиру в цьому селі ОСОБА_22 , і вони з ОСОБА_23 жили через дорогу, звідти вона і дізналася про ОСОБА_24 . В 1989 році вони переїхали проживати з ОСОБА_20 в с. Широколанівка, вона раніше переїхала, а потім ОСОБА_25 , а пізніше і ОСОБА_26 приїхала в с. Широколанівку, в якому році не пам`ятає. Вона приїхала до матері в гості і так залишилася. ОСОБА_20 називали ОСОБА_27 , так як батьки її так називали. Дізналася коли переїхала в Україну, що її ім`я " ОСОБА_25 ". В с. Широколанівка Нажія працювала в ОСОБА_28 інтернаті прачкою, і вона там працювала разом з нею.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що ОСОБА_1 її рідна сестра. Взаємовідносини добрі. ОСОБА_2 їхня матір. ОСОБА_1 проживає з ОСОБА_2 в с. Широколанівка, а вона в селищі Веселинове. ОСОБА_29 це її мама, її звикли так називати, вона в дитинстві також думала, що вона ОСОБА_30 , а потім дізналася, що її справжнє ім`я ОСОБА_25 . В неї в свідоцтві про народження вказано в графі мати " ОСОБА_5 ". ОСОБА_9 це дівоче прізвище мами. Потім вийшла заміж за ОСОБА_4 , і стала " ОСОБА_10 ". Змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , шлюб потім розірвали. Потім їхня мама вийшла заміж за її батька ОСОБА_31 , так вони і проживають разом. Батько ОСОБА_26 помер. Її мама ніколи не була по документах ОСОБА_27 , завжди була ОСОБА_32 . Родичі також до неї звертаються " ОСОБА_30 ", хоча документально вона " ОСОБА_25 " .

При вирішенні даної справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

В своїй заяві заявник та її представник посилаються лише на дві мети для встановлення зазначеного факту, а саме: помилка в повторно виданому свідоцтві про народження заявника перешкоджає заявнику у продовженні строку дії посвідки на тимчасове проживання, оскільки 25.05.2024 року закінчується її термін, та в подальшому оформленні набуття громадянства України.

Щодо мети - продовження строку дії посвідки слід зазначити наступне.

Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322 не передбачено "Продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання". Відповідно до пункту 19 Порядку у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж протягом останнього дня строку її дії.

Якщо до закінчення строку дії посвідки лишилося менш як 15 робочих днів, подання документів для її обміну здійснюється лише до територіального органу/територіального підрозділу ДМС. Крім того, в пункті 32 вказаного Порядку, в якому зазначений перелік документів, які подаються для оформлення посвідки, не передбачено подання такого документу як свідоцтво про народження.

Тобто, мета встановлення факту неправильності запису про матір в свідоцтві про народження заявника для того, щоб продовжити строк дії посвідки на тимчасове проживання не підтверджена заявником.

Щодо мети - оформлення набуття громадянства України, то вказана мета також не підтверджена і є передчасною, оскільки матеріали справи не містять будь-яких документів, що заявник зверталась до уповноважених органів з питанням про оформлення набуття громадянства України та їй було відмовлено на підставі того, що в її повторно виданому свідоцтві про народження дані про її матір записано невірно.

Слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, законодавством України передбачено позасудовий порядок обміну посвідки на тимчасове проживання та оформлення набуття громадянства України, а рішення щодо відмови (повернення) заяви (клопотання) підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Крім того, як вбачається із відповіді Веселинівського відділу ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 23.7-10/363 від 09.09.2023 року (а.с. 22), заявнику було роз`яснено, що для того, щоб внести зміни в актовий запис про народження, його необхідно спочатку поновити, оскільки витребувати актовий запис з Росії неможливо через повномаштабну збройну агресію РФ. Однак, для поновлення актового запису про народження нею надано недостатньо документів, а саме для внесення в розділ "Відомості про батьків" до актового запису про народження потрібно свідоцтво про шлюб/смерть батьків, а також документи, на підставі яких змінено прізвище матері із ОСОБА_9 на ОСОБА_10 . Крім того, порадили заявнику звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин.

Стаття 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього приводу є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки у них, у зв`язку з цим, виникнуть певні обов`язки).

У пункті 3 вказаної постанови також зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Отже, внесення змін до актового запису про народження повинне проводитись спочатку у позасудовому порядку шляхом звернення до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану, а в разі відмови цього органу внести виправлення особа має право звернутися до суду за захистом порушених прав.

Відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану повинна підтверджуватися письмовим висновком.

Тобто, заявник не отримала від органу ДРАЦС категоричну відмову у внесенні змін до актового запису про народження, а лише отримала роз`яснення, що нею надано недостатньо документів. Крім того, слід зазначити, що заявник не надала доказів, що вона зверталась до органу ДРАЦС із заявами про поновлення актового запису про своє народження та поновлення актового запису про шлюб батьків та отримала відмову.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявниця не зверталася до територіальних підрозділів Державної міграційної служби України із заявами встановленого зразка про обмін посвідки на тимчасове проживання та оформлення набуття громадянства України, а отже, не використала усі передбачені законодавством можливості для обміну посвідки на тимчасове проживання та оформлення набуття громадянства України у порядку, встановленому законодавством.

Тож заявниця не довела, що у позасудовому порядку, без встановлення зазначеного в заяві факту, не може здійснити обмін посвідки та оформити набуття громадянства.

Крім того, заявниця не довела, що використала усі передбачені законодавством можливості для внесення змін в актовий запис про своє народження щодо відомостей про свою матір.

Також суд зазначає, що в своїй заяві заявник просить суд встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження, в повторно виданому Богданівською сільською радою Нефтегірського району Куйбишевської області (Російська Федерація), на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 15.02.1991 року, а саме, що в частині запису в графі "мати" - вірним є запис " ОСОБА_5 " замість невірно зазначеного - " ОСОБА_6 ".

Потім 27 грудня 2023 року представник заявника - адвокат Вендель О.М. подав до суду заяву про виправлення технічної описки, в якій зазначив, що допустив описку в прохальній частині заяві, та просив вважати вірним те, що заявник просить суд встановити факт неправильності запису в повторно виданому Богданівською сільською радою Нефтегірського району Куйбишевської області (Російська Федерація), на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 15.02.1991 року, а саме, що в частині запису в графі "мати" - вірним є запис " ОСОБА_5 " замість невірно зазначеного - " ОСОБА_6 ".

Суд з цього приводу наголошує на тому, що цивільно-процесуальним законодавством України не передбачено право сторін на виправлення описок в своїх заявах, позовних заявах чи інших документах, які вони подають до суду.

Твердження представника заявника - адвоката Венделя О.М. про те, що оскільки суд часто виправляє описки в своїх рішеннях, то він також може виправити описку в своїй заяві, не заслуговують на увагу, оскільки право суду на виправлення описки в судовому рішення прямо передбачено ст. 269 ЦПК України, натомість учасникам справи ЦПК України такого права не надає.

Однак, позивач (заявник) відповідно до ст. 49 ЦПК України має право: збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом ІV ЦПК.

Наведеними вище правами заявник не скористалась, оскільки заява представника заявника була подана до суду вже після початку судового розгляду по суті.

Окрім того, слід зазначити, що за положеннями ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Відповідно до пункту 8 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20 серпня 2019 року, діловодство в суді ведеться державною мовою, крім випадків, передбачених законодавством України. У діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

У свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» роз`яснив, що суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

Отже, у разі, коли позовна заява, заява, клопотання, чи письмові докази подаються до суду іноземною мовою, то до них додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат».

Судом встановлено, що до заяви долучені копія свідоцтва про народження ОСОБА_17 серії НОМЕР_2 від 27.04.1954 року та копія повторно виданого свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 від 15.02.1991 року, які складені іноземною (російською) мовою. При цьому, нотаріально посвідченого перекладу на державну мову зазначених документів суду не надано. А без нотаріально посвідченого перекладу на державну мову зазначених документів суд не може брати їх до уваги та посилатись на них у своєму рішенні.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що заявником не доведено факт відмови відділу ДРАЦС у внесенні змін до актового запису про її народження, оформленої відповідно до вимог законодавства, та не доведено, що у позасудовому порядку, без встановлення зазначеного в заяві факту, вона не може здійснити обмін посвідки та оформити набуття громадянства, то за таких обставин суд вважає, що заява є безпідставною, недоведеною та передчасною, а відтак в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 259, 263-265, 268, 294, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Веселинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, ОСОБА_2 про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження, в повторно виданому Богданівською сільською радою Нефтегірського району Куйбишевської області (Російська Федерація), на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 15.02.1991 року, а саме, що в частині запису в графі "мати" - вірним є запис " ОСОБА_5 " замість невірно зазначеного - " ОСОБА_6 ".

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення суду виготовлено 09 квітня 2024 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко