КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 759/1512/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2235/2024Головуючий у суді першої інстанції -Твердохліб Ю.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді ВерлановС.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуОСОБА_1 , яка подана адвокатом Білінським Богданом Петровичем на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року про залишення заяви без розгляду по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини батьком без участі матері,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити, факт самостійного утримання та виховання дитини - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), батьком ОСОБА_1 починаючи з січня 2022 року без участі матері.

В обґрунтування вимог зазначив, що оскільки на час звернення до суду дитина знаходяться на його одноособовому утриманні та він самостійно її виховує, є необхідність юридичної фіксації зазначеного факту для захисту та реалізації законних інтересів сина і прав заявника, як батька та уникнення суперечностей при визначенні даного факту, зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, зокрема при зміні місця проживання, а також для виїзду закордон без отримання дозволу з боку матері.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2023 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитинибатьком без участі матері залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необгрунтованість та незаконність даної ухвали, просить її скасувати.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції не навів аргументів щодо наявності спору про право, адже жодних перешкод колишня дружина заявника у проживанні сина з батьком, а також щодо утримання дитини не чинить, жодних заяв до відповідних органів та до суду щодо цього не подавала.

Заінтересована особа ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, однак надіслала заяву до Київського апеляційного суду про те, що підтримує свій відзив, який було подано до суду першої інстанції, в якому просила відмовити заявнику у задоволені заяви та просила розглядати апеляційну скаргу без її участі.

В судовому засіданні представникОСОБА_1 - Білінський Б.П. підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвала суду мотивована тим, що із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини батьком без участі матері вбачається спір про право, то заявлені вимоги не підлягають судовому розгляду в порядку окремого провадження, а спір належить вирішувати у порядку позовного провадження.

На переконання суду апеляційної інстанції такі висоновки є передчасними.

У цій справі заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту самостійного виховання дитини для реалізації законних інтересів сина і прав заявника, як батька та уникнення суперечностей при визначенні даного факту, зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, зокрема при зміні місця проживання, а також для виїзду закордон без отримання дозволу з боку матері.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, син ОСОБА_3 проживає разом із батьком, мати не заперечує той факт, що остання не бере участі у матеріальному забезпеченні сина та не чинить жодних перешкод щодо того, щоб дитина постійно проживала із батьком.

Таким чином, ураховуючи всі обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що встановлення факту самостійного утримання дитини не передбачає вирішення конфлікту між батьками або іншими особами щодо цього права, а отже відсутній спір про право.

Крім того, встановлення судом факту самостійного виховання та утримання дитини батьком без участі матері породжує для заявника юридичні наслідки і від встановленого вказаного факту може залежати виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав останнього

З огляду на вищевикладене, висновки суду першої інстанції про залишення заяви без розгляду є передчасними.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_6 , яка подана представником, підлягає задоволенню, а ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2023, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасуванню і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Білінським Богданом Петровичемзадовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року про залишення заяви без розглядускасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст складено 09 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома