Справа № 761/8180/23
Провадження № 2/761/2114/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

за участі

представника позивача Куценко І.А. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги наступним. 14.06.2018 р. між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н. У зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 18.01.2023 р. становить 108 430,84 грн. і складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 95 254,18 грн., заборгованості за відсотками за користування у сумі 13 176,66 грн. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_3 зазначену заборгованість та суму судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Провадження у справі відкрито 21.08.2023 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача надав відзив на позов. Зазначив, що на виконання вимог договору б/н від 28.11.2011 р. за бажанням відповідача їй було видано зарплатну картку. Не зважаючи на волевиявлення ОСОБА_3 банк оформив, як свідчать матеріали справи і кредитна картка, ліміт за якою неодноразово змінювався. Разом з тим, анкета-заява не містить всіх умов необхідних для кредитних договорів, процентна ставка не зазначена. Паспорт споживчого кредиту є неналежним доказом, оскільки Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписана 28.11.2011 р., тоді як Паспорт споживчого кредиту підписано лише 13.08.2020 р. Крім того, позивачем протягом всього часу кредитування відсотки за кредитом погашались за рахунок кредиту і додавались до основної суми витрат позивача, однак вказані грошові кошти не є коштами фактично використаними відповідачем, тому не можуть бути стягнуті.

Відповідь на відзив, подану представником АТ КБ «Прватбанк», за відсутності доказів направлення заяви по суті справи іншим учасникам процесу, повернуто заявнику без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо заявленого позову, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 28.11.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку».

Не оспорювалась представником відповідача та обставина, що в межах дії договору ОСОБА_3 було надано наступні картки: карта Універсальна Gold, карта Універсальна.

Представник позивача вказує, що умови договору не виконуються, внаслідок чого у позичальника виникла заборгованість у розмірі 108 430,84 грн. і складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 95 254,18 грн., заборгованості за відсотками за користування у сумі 13 176,66 грн.

В свою чергу представник відповідача зазначає, що розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, процентна ставка сторонами умовами договору не передбачена.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими.

Як свідчать матеріали справи у заяві позичальника від 22.12.2015 р. процентна ставка не зазначена.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідно до частин 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054ЦКУкраїни встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633ЦКУкраїни публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Разом з ти, як вже зазначалось, у заяві позичальника процентна ставка не зазначена.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається вся на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Також роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Крім цього, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України замість якої-договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua)неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ "Приватбанк" у період з часу виникнення спірних правовідносин 26.09.2018 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і Правил на дання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статями 625, 1048ЦКУкраїни позивач не пред`явив.

Щодо наявності в матеріалах паспорту споживчого кредиту в якому погоджена процентна ставка за договором, суд вважає зазначити наступне.

Верховний Суд в постанові від 15.06.2022 у справі 333/5483/20 вказала під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Разом з тим, погодився з рішеннями першої та апеляційної інстанції щодо стягнення з позичальника заборгованості за тілом кредиту та відсутності підстав для визнання договору недійсним у зв`язку із тим, договір сторонами не укладався.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи відповідачем було отримано кредитну картку, яка ОСОБА_3 використовувалась.

Також, як свідчить виписка по рахунку за договором б/н від 28.11.2011 за період з 03.03.2015 р. по 01.01.2023 р. відповідач періодично сплачувала заборгованість за кредитним договором.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 95 254 грн. 18 коп.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 526, 625, 634, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 141, 212-215, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1д) заборгованість за кредитним договором у розмірі 95 254 грн. 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1д) судові витрати: судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя