КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/6996/23 Головуючий у 1 інстанції: Цимбал І.К.
провадження №22-ц/824/5441/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 89 182 грн 88 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн та судовий збір.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18.12.2021 року відбулась ДТП за участю автомобіля марки «KIA Magentis» під керуванням позивача та автомобіля марки «Toyota Rav-4» під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказував, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП.

На момент ДТП транспортний засіб ОСОБА_2 було застраховано в ПАТ «НАСК «Оранта». На підставі заяви потерпілої особи та звіту про визначення вартості матеріального збитку було визначено суму завданих збитків власнику пошкодженого транспортного засобу в розмірі 53 284 грн 09 коп. і перераховано на рахунок позивача.

Не погоджуючись з вказаною сумою відшкодування, позивач звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» для визначення реальної вартості відновлення транспортного засобу, який згідно з висновком від 25.01.2022 року за №33/01-22 становить 144 720 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з претензією про відшкодування різниці між сумою страхового відшкодування та фактично виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 27 955 грн 87 коп. 17.10.2022 позивач отримав від відповідача відмову у виплаті різниці страхового відшкодування.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначає, що Голосїївським районним судом м. Києва від 18 лютого 2022 року у справі №752/712/22 було прийнято постанову, якою водія автомобіля TOYOTA RAV-4 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 було визнано винним в ДТП та піддано адміністративному стягненню за ст.124 КУпАП. Рішення суду набрало законної сили.

Вказує, що визнано винним саме водія ОСОБА_2 , автомобіль якого застрахований в ПАТ «HACK «ОРАНТА».

Вважає, що суд у своєму рішенні допустився грубої помилки і вказав, що винним у ДТП було визнано водія автомобіля KIA MAGNETIS. Даний факт є досить важливим, адже саме те, що винним визнали водія автомобіля TOYOTA RAV-4 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) і стало приводом для отримання матеріального відшкодування вартості ремонту автомобіля.

Також зазначає, що суд у своєму рішенні, посилаючись на висновок дослідження №38-D/l 1/11 від 12.09.2022 року, не звернув увагу на те, що у висновку оцінювач допустився грубої помилки і порахував вартість матеріальної шкоди за курсом долара без прив`язки до офіційного курсу НБУ на момент складання звіту, а саме, станом на 12.09.2022 року офіційний курс НБУ щодо долара США становив: 1 долар США = 36.5686 грн. На 1 аркуші Звіту №38-D/ll/ll вказаний курс валют: Долар США - 27.192 грн. Таким чином, можна говорити, що вказана сума матеріальної шкоди є штучно занижена страхувальником та оцінювачем.

Апелянт зазначає, що суд у своєму рішенні вказав, що позивач погодився з розміром визначеного страхового відшкодування, однак це не підтверджується жодним доказом із матеріалів справи. Під час проведення огляду транспортного засобу від 05.01.2022 року позивач лише погодився із визначеним списком пошкоджень, але аж ніяк не з розміром страхової виплати, оскільки на той момент вона не була порахована і на місці огляду проводився лише огляд та затвердження пошкоджень ТЗ.

Зі списком пошкоджень позивач погодився, тому й поставив підпис на акті огляду, але позивач не погоджувався з сумою страхової виплати, як про це вказав суд, оскільки на момент підписання акту огляду вона навіть не була відома.

Акт огляду підписувався 05.01.2022 року, а сума страхового відшкодування була затверджена 12.09.2022 року. Відповідач в свою чергу жодним чином не повідомивши позивача, здійснив виплату страхового відшкодування, забравши у позивача законне право на оскарження цієї суми безпосередньо страховику. Тому таке твердження у рішенні суду є необгрунтованим і нічим не підтвердженим, але саме цей факт грає важливу роль у вірному вирішенні цієї справи.

Позивач не звертався до відповідача для додаткового огляду автомобіля та визначення пошкоджень, оскільки зі списком усіх пошкоджень він погодився і прихованих пошкоджень не було. Однак, звернувся до незалежного суб`єкта оціночної діяльності для того, щоб дізнатися реальну вартість матеріального збитку, оскільки страхові компанії досить часто занижують суму страхових виплат. Замовлення незалежного звіту є правом позивача, яким вона скористалася і яке не заборонене законом, тому твердження суду в частині, що позивач не могла звертатися до незалежного оцінювача і не звернулася до відповідача з претензіями про новий огляд автомобіля с безпідставними.

Відповідач вказує, що при складанні звіту незалежним оцінювачем ТОВ «Клевер Експерт» не було враховано фізичного зносу автомобіля, однак дане твердження є помилковим та вводить суд в оману, оскільки на ст.9-10 Висновку від 25 січня 2022 року оцінювач вказує на коефіцієнт зносу автомобіля, який дорівнює 0,70 враховуючи вік автомобіля.

Суд у своєму рішенні посилаючись на незалежну експертну оцінку невірно трактував суму, сума у розмірі 144 720 грн це фактично витрачені кошти на ремонт автомобіля, а не сума, яка була визначена у висновку вартості матеріального збитку.

Враховуючи положення законодавства, просить суд стягнути різницю між реально понесеними витратами, які підтверджуються рахунком-фактурою, та сумою, яка була виплачена страховиком.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вказує, що страховик відшкодовує витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29 ЗУ (1961-IV), та без ПДВ якщо не надано доказів його відшкодування (ст. 36.2 3У (1961-1V).

Статтею 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п.4 ст.34 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Щодо наданого Страховиком Звіту №38-D/11/11 про визначення вартості матеріального збитку власнику КТЗ від 12.09.2022 року, дата оцінки - 18.12.2021 року:

- вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу (з ПДВ) складає - 114 243,86 грн (дата оцінки 18.12.2021 року);

- вартість відновлювального ремонту з врахування коефіцієнту фізичного зносу складає - 59 450,91 грн (з ПДВ) (дата оцінки 18.12.2021 року);

- вартість відновлювального ремонту з врахування коефіцієнту фізичного зносу складає - 53 284,09 грн. (БЕЗ ПДВ) (дата оцінки 18.12.2021 року).

Сума страхового відшкодування з врахування коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ складає - 53 284,09 грн, так за договором 205556757 від 21.08.2021 року - страхове відшкодування виплачено в повній мірі.

Щодо курсу валют, на який неодноразово звертає увагу суду представник позивача, то дата оцінки - 18.12.2021 року (дата на яку здійснюється розрахунок збитку.) Дата ДТП - 18.12.2021 року.

Отже, заперечення позивача щодо курсу, який повинен братися експертом при розрахунку страхового відшкодування, не заслуговує уваги, адже станом на - 18.12.2021 року курс був - долара 27,19 грн, євро -30,84 грн, що підтверджується витягом, який додавався до заперечень в суді першої інстанції.

Вказує, що у звіті є чітко прописані графи: дата складання та дата оцінки, тобто станом на яку дату визначається збиток.

Тому, вважають належним та допустимим доказом розміру страхового відшкодування по ТЗ «KIA MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , Висновок експертного автотоварознавчого дослідження №38-D/11/11 від 12.09.2022 року.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що розмір страхового відшкодування був встановлений страховиком належним чином і в установлені строки, відповідно до вимог Закону та Методики, відсутні підстави брати до уваги замовлене страхувальником за власним бажанням та на власний розсуд дослідження вартості збитку.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля «Kia Magentis» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2022 року у справі №752/706/22 встановлено, що 18.12.2021 року ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Kia Magentis» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), рухаючись по паркові ТЦ «Епіцентр», що розташований за адресою м. Київ, вул. Кільцева дорога, 1, в порушення вимог п.10.11 ПДР України, не надав перевагу у русі транспортному засобу «Toyota Rav-4» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), який наближався з правого боку, та скоїв з ним зіткнення, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Toyota Rav-4» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта».

За пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Встановлено, що 12 вересня 2022 року ФОП ОСОБА_4 був складений висновок експертного автотоварознавчого дослідження №38-D/11/11, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Kia Magentis» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), складає 114 243 грн 86 коп. з ПДВ на вартість матеріалів та складових або

53 284,09 грн без ПДВ на вартість матеріалів та складових.

Висновок складений з урахуванням даних, отриманих під час огляду автомобіля позивача, що зафіксовано у протоколі його огляду від 05.01.2022 року, підписаного позивачем без жодних зауважень.

Згідно з даними протоколу (акту) огляду транспортного засобу в автомобілі зафіксовано 29 пошкоджень.

При тому, в протоколі міститься вказівка на ймовірність прихованих пошкоджень, оскільки на момент огляду транспортний засіб брудний.

На підставі розрахунку страхового відшкодування від 12.09.2022 року страхова компанія визнала ДТП страховим випадком та визначила розмір страхового відшкодування виходячи з вартості відновлювального ремонту (без урахуванням зносу деталей, що замінюються) в сумі 53 284 грн 09 коп.

14 вересня 2022 року позивач отримав від страхової компанії виплату страхового відшкодування в сумі 55 537 грн 12 коп.

Проте, позивач не погодився з визначеним страховою компанією розміром страхового відшкодування та 19.01.2022 року уклав з ТОВ «Клевер Експерт» договір про проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого подією ДТП його автомобілю.

За Звітом №33/01-22 від 25.01.2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Kia Magentis» (реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 75 714 грн 47 коп., а без урахування ПДВ - 70 466 грн 57 коп.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Magentis» становить 149 185 грн 11 коп.; ринкова вартість цього автомобіля до ДТП становить 246 362 грн 25 коп.

Встановлено, що 21 вересня 2022 року позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про доплату страхового відшкодування на підставі звіту ТОВ «Клевер Експерт», проте страхова компанія листом від 17.10.2022 року відмовила у задоволенні цієї заяви, оскільки у наданому позивачем звіті у розділі «запасні частини» ремонтної калькуляції позиції №1574, 1690, 1714, 1982, 2102, 2204 не відповідають протоколу огляду від 05.01.2022 року.

Пунктами 34.2. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено 10-денний термін з дня отримання страховиком повідомлення про ДТП для направлення свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо страховик не виконав вимоги вказаних положень відповідно до пункту 34.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Отже, законодавцем визначено 10 - денний строк як такий, що забезпечує можливість страховиком здійснити огляд пошкодженого автомобіля в найкоротші терміни і забезпечує схоронність автомобіля для уникнення можливості його повторного пошкодження.

Згідно положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (стаття 22 ЦК України).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 цього Кодексу за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 5 Закону №1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно пункту 34.2. статті 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до статті 35 Закону 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування установленого зразка.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону 1961-I передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Як вірно зазначено судом, аналіз наведених положень Закону 1961-IV дає підстави для висновку, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди та фактом подання позивачем заяви про страхове відшкодування у ПАТ НАСК «Оранта» виник обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених цим Законом.

Статтею 28 Закону 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно положень статті 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Також судом встановлено, що страхова компанія на виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів забезпечила проведення у встановлений строк та у передбаченому законом та погодженому з позивачем порядку, за його участі, огляд пошкодженого транспортного засобу і оцінку шкоди,здійснила розрахунок страхового відшкодування і за заявою позивача, яка містить згоду з розміром визначеного страхового відшкодування, виплатила йому особисто страхове відшкодування на загальну 55 537, 12 грн, що відповідає розміру вартості матеріального збитку без ПДВ, встановленому висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 38-D/11/11 від 12.09.2022 року.

Зміст та форма висновку експертного товарознавчого дослідження, на підставі якого відповідач визначив розмір страхового відшкодування, відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №1074/8395 в редакції Наказу від 24.07.2009 року №1335/5/1159.

Цей висновок складений з урахуванням даних про обсяг і характер пошкоджень, встановлених під час огляду належного позивачу автомобіля, з якими він погодився, про що свідчать його підпис у протоколі огляду транспортного засобу.

Протокол (акт) огляду транспортного засобу від 05.01.2022 року не містить жодних зауважень позивача щодо правильності та повноти проведеного огляду й належної фіксації його результатів, що підтверджується власноручним підписом позивача.

Доказів, які б свідчили про те, що після проведення такого огляду позивач наполягав на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого майна незалежним оцінювачем (експертом), суду не надано, а відтак порядок проведення оцінки завданої шкоди страховою компанією не порушений.

Судом вірно встановлено, що позивачка не зверталася до ПАТ «НАСК «Оранта» щодо проведення додаткового огляду автомобіля у зв`язку з прихованими недоліками, а самостійно замовив звіт про оцінку вартості матеріального збитку в не передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спосіб, який є спеціальним законом у порівнянні зі статями 317, 318 ЦК України.

Положення пункту 8.5.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів передбачають можливість корегування вартості ремонту за умови документального підтвердження відновлення транспортного засобу чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі колісного транспортного засобу підприємстві.

З огляду на те, що розмір страхового відшкодування був встановлений страховиком належним чином і у встановлені строки, відповідно до вимог Закону та Методики, то відсутні підстави брати до уваги замовлене страхувальником за власним бажанням та на власний розсуд дослідження вартості збитку.

Крім того, експертом у звіті зазначено курс долара, з якого він виходив, станом на день проведення оцінки, а саме: 18 грудня 2021 року.

Тому, посилання апелянта грубу помилку, допущену експертом, яка впливає на суму відшкодування, не заслуговують на увагу.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що ПАТ «НАСК «Оранта» виконало покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язки як страховика щодо своєчасного огляду автомобіля із залученням його власника, здійснено власну оцінку та у зв'язку із сумнівами позивача щодо цієї оцінки проведено оцінку судовим експертом на підставі цього огляду, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а відтак відсутні і підстави для стягнення моральної шкоди.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: