Справа № 456/3632/22 Головуючий у 1 інстанції: Павлів А.І.
Провадження № 22-ц/811/290/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м.Львів

Справа № 456/3632/22

Провадження № 22ц/811/290/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Жидачівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Жидачеві 19 грудня 2023 року у складі судді Павліва А.І., у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,-

встановив:

27 жовтня 2022 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача збитки в розмірі 106 531,50 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час роботи трактора (оранки) за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Ганівці (поле) пошкоджено підвідний газопровід середнього тиску Ф100 мм, внаслідок чого відбувся частковий порив газопроводу по довжині газопроводу 20х80 мм, пошкодження клиноподібне. Площа пошкодження складає 0,0016 кв.м. Без газопостачання залишилося 110 абонентів. 29 жовтня 2021 року о 19 годині в аварійну службу AT «Львівгаз» надійшло повідомлення від відповідача про пошкодження трактором під час оранки газопроводу за адресою: Стрийський р-н., с.Ганівці (поле), що підтверджується заявкою № 969 від 29 жовтня 2021 року. Аварійною бригадою о 19:05 год. здійснено виїзд за вказаною адресою та перекрито засувку в с. Руда і опломбовано пломбою №R-32014130. Витік газу ліквідовано в 20:00 год. 29 жовтня 2021 року. Роботи в полі проводились без погодженої з AT «Львівгаз» проектної документації та дозволу на проведення земляних робіт в охоронній зоні газопроводу. Пошкодження газопроводу стало можливим через відсутність погодження з газорозподільним підприємством. Збитки, які були заподіяні AT «Львівгаз» внаслідок пошкодження відповідачем газопроводу, складаються з такого: вартість об`єму витоку (витрати) природного газу через пошкоджений газопровід у розмірі 80 799,11 грн., вартість робіт по ліквідації витоку газу в розмірі 25 732,39 грн.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.

Рішення суду оскаржує Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз». Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Вважає, що позивачем доведено усі елементи складу цивільного правопорушення для настання цивільно-правової відповідальності, зокрема, доведено, що порушення газопроводу сталося саме з вини відповідача, доведено факт заподіяння саме позивачу шкоди внаслідок пошкодження газопроводу низького тиску. Вказує, що відповідач перед проведенням земляних робіт не отримав письмового погодження на такі дії від оператора газорозподільної системи, представники оператора газорозподільної системи не були присутніми під час проведення відповідачем земляних робіт. Вважає, що завданих збитків можна було б уникнути, якщо б відповідач дотримався порядку проведення такого виду земляних робіт в охоронній зоні газопроводу та до їх початку повідомив позивача. Крім того зазначає, що якщо під час розгляду справи презумпція вини не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

26 лютого 2024 року представник відповідача подала до Львівського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що відповідно до заявки №969 від 29 жовтня 2021 року о 19 годині диспетчером отримано повідомлено про пошкодження газопроводу с/т Ф100 під час оранки в с. Ганнівці (поле). На місці виявлено пошкодження газопроводу с/т Ф100 трактором під час оранки, глибина закладання 30 см.

Згідно з Технічним актом від 29 жовтня 2021 року представниками аварійної служби АТ «Львівгаз» при виїзді встановлено, що відбувся частковий порив газопроводу в с. Ганнівці (поле) внаслідок пошкодження газопроводу трактором під час оранки. Аварійною бригадою перекрито засувку у с. Руда і опломбовано пломбою №R-32014130. Наслідки аварії: без газопостачання 110 абонентів. Витік газу ліквідовано в 20 годині 29 жовтня 2021 року. У Технічному акті також зазначено про попередження ОСОБА_1 про обов`язок відшкодувати завдані збитки товариству, згідно виставлених рахунків та його підписано двома слюсарями, які підписали заявку №969 від 29 жовтня 2021 року.

Відповідно до розрахунку витрат по локалізації пориву на газопроводі с/т Ф100 мм с.Ганівці від 29 жовтня 2021 року вартість робіт становить разом з ПДВ 25 732,39 грн.

Згідно акту-розрахунку від 22 червня 2022 року, складеного на підставі Акту про порушення №68 від 29 жовтня 2021 року, для відшкодування збитків (втрат газу) АТ «Львівгаз» внаслідок пошкодження підвідного СТ газопроводу Ф100 мм в с.Ганівці, тиск 1,1 атм, витік усунено через 1 год. Згідно методики втрат природного газу визначено втрати газу на пошкодженому газопроводі, які складають 2,458 тис м3. Ціна природного газу з ПДВ за тис м3 - 32 871,89 грн. Вартість об`єму природного газу - 80 799,11 грн.

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» охоронні зони об`єктів магістральних трубопроводів зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічному обґрунтуванні використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), іншій визначеній законом документації із землеустрою. Охоронні зони об`єктів магістральних трубопроводів зазначаються в документації із землеустрою з моменту надання земельної ділянки для будівництва об`єкта магістрального трубопроводу. Власники або користувачі земельної ділянки, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства магістральних трубопроводів вживають заходів щодо охорони земель та дотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів.

Підприємства магістральних трубопроводів зобов`язані, зокрема, повідомляти власників та користувачів земельних ділянок, розташованих у межах охоронних зон магістральних трубопроводів, про встановлені цим Законом обмеження щодо використання таких земельних ділянок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 4 Глави 1 Розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем встановлено, що експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно оператори газорозподільних систем. У разі виникнення аварійної ситуації оператор газорозподільної системи зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи.

Відповідно до пункту4 Глави 1 Розділу І Кодексу визначено, що охоронна зона об`єктів газорозподільної системи - територія, обмежена умовними лініями, уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільних газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки шкода завдана позивачу відповідачем не з його вини, а тому такий звільняється від її відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає також наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на встановлене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» передбачено, обов`язок підприємств магістральних трубо проводів в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів повідомляти власників та користувачів земельних ділянок, розташованих у межах охоронних зон магістральних трубопроводів, про встановлені цим Законом обмеження щодо використання таких земельних ділянок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач знав або міг дізнатися про наявність на земельній ділянці, на якій він проводив земельні роботи, газопроводу низького тиску, тобто поширення на цю земельну ділянку дії охоронної зони об`єкта ГРМ.

У правовстановлюючих документах на земельні ділянки та документах, які стосуються цих земельних ділянок, відсутні будь-які застереження щодо їх використання. Також, відсутні будь-які фактичні дані, які б підтверджували наявність відповідних зовнішніх показчиків щодо прокладення (проходження) через територію зазначеної земельної ділянки, де сталося пошкодження газопроводу низького тиску с/т Ф100 мм, тобто дозволяли встановити або ж припускати наявність охоронної зони об`єкта ГРМ у районі розташування земельних ділянок.

Зазначене позбавляло можливості відповідача при проведенні робіт на земельній ділянці дізнатися про прокладення через цю ділянку газопроводу низького тиску с/т Ф100 мм, а також наявність охоронної зони.

Висновки суду першої інстанції не спростовані доводами апеляційної скарги, Підстави для скасування рішення суду не встановлені.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена і підписана 12 квітня2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк