Справа № 761/2354/21
Провадження № 2/761/927/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Шевченківський районний суду міста Києва у складі:

головуючого судді Юзькової Л.В.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенрго" звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 . Заява мотивована тим, що квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 під`єднана до внутрішньо будинкової води , а отже відповідач, є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Таку послугу надає позивач. Відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялась (не відключалась). Проте, відлповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 30.04.2018, яка складає: заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 7 952,07 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 13 171,29 грн., 3 % річних у розмірі 1 343,28 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 132,13 грн.) та заборгованість з 01.05.2018 складає: заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 740,84 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 79 180,44 грн., 3 % річних у розмірі 1 686,77 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 208,32 грн.) Крім того, позивач вказує, що на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до Відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води в розмірі 21 123,36 грн. Таким чином, позивач вказує, що підлягає стягнення сума яка разом складає 108 415,14 грн. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Провадження у справі відкрито 21.08.2023, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій ОСОБА_1 просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки заборгованість за постачання теплової енергії та гарячої води за її особовим рахунком станом на січень 2024 року відсутня. Вказує, що вона не була завреєстрована в вкартирі і квартира не перебувала у її власності. Заборгованість за послугу з гарячого водопостачання та опалення виникла з вини попереднього власника ОСОБА_2 , яка зареєструвала в квартирі багато людей. ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, а тому проситьвідмовити у задоволенні позову та с?тягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" витрати на правову допомогу.

Позивач надав відповідь на відзив в якому зазначає наступне. Відповідач в своїх запереченнях посилається на договір дарування який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 24.12.2014 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бакай А.І. зареєстрований в реєстрі №769 та рішення апеляційного суду м. Києва від 21.11.2017 у справі №761/29309/16-ц яким визнано зазначений договір дарування недійсним. Власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже закон покладає обов?язок утримувати майно (у т.ч. сплата комунальних послуг) з правом власності на таке майно. ОСОБА_1 є власником квартири з 09.07.2014 згідно з рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.11.2017 у справі №761/29309/16-ц про визнання договору недійсним, залишається власником вищевказаної квартири, а тому просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсяз.

Представник позивача просив розглянути справу за його відсутність та задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду спрапви повідомлявся належним чином.

За таких обставин, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів.

Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 21.11.2017 р. колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва скасовано рішення Шеавченківського районного суду м. Києва у справі да позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалено нове рішення, яким визнано договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 24.12.2014 р. недійсним, повернуто ОСОБА_3 у власність квартиру АДРЕСА_1

Таким чином ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка під`єднана до внутрішньо будинкової води у системи теплопостачання, і є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, яку постачає позивач.

При цьому, не було встановлено обставин, які б свідчили про відмову власника квартири від споживання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Так, 11.10.2018 р. між ПАТ "Київенерго" та позивачем укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) за яким ПАТ "Київенерго" відступило право вимоги, а позивач набув право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців , щодо викконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.08.2018 р. послуг з центрального опавлення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 р. з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 р. по дати укладення договору.

Відповідно до додатку № 1 та/або додатку № 2 до договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та ,або централізованого постачання гарячої види у розмірі 21 123,36 грн. за адрексою АДРЕСА_2 .

Також, як вбачається з матеріалів справи, і не заперечується відповідачем, з 01.05.2018 р. надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП "Київтеплоенерго", яке продовжує постачання таких послуг після ПАТ "Київенерго".

Представник позивача вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань по сплаті спожитих послуг у відповідача виникла заборгованість.

Так, за наданим представником позивача розрахунком за спожиті послуги до 01.05.2018 р. забргованість становить 21 123,36 грн., нараховано інфляційні збитки у сумі 2 132,13 грн. та 3% річних у сумі 1 343,28 грн.з 01.05.2018 р. станом на 01.12.2020 р. 79 921,28 грн., інфляційні збитки у сумі 2 208,32 грн., 3% річних 1 686,37 грн.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.

Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005р. № 630.

Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі по тексту - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Відповідно до п. 18, 21, 30 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.

Споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки; забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства.

Згідно з п.5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В свою чергу, за положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 108 415,14 грн., яка складається: заборгованість станом на 30.04.2018 складає: заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 7 952,07 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 13 171,29 грн., 3 % річних у розмірі 1 343,28 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 132,13 грн.) та заборгованість з 01.05.2018 складає: заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 740,84 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 79 180,44 грн., 3 % річних у розмірі 1 686,77 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 208,32 грн.) Крім того, позивач вказує, що на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до Відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води в розмірі 21 123,36 грн.

При цьому суд не може покласти в основу рішення доводи відповідача, що належним відповідачем у справі є ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Так, зважаючи на рішення Київського апеляційного суду м. Києва від 21.11.2017 р. ОСОБА_3 є власником кв. АДРЕСА_1 , оскільки договір дарування від 24.12.2014 р. визнано недійсним.

За положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, з огляду на вищенаведені норми матеріального права ОСОБА_3 є належним відповідачем і має обов`язок по сплаті комунальних послуг на утримання майна.

Проте власник, в силу положень ЦК України, не обмежений в можливості захисту свого права, в разі його порушення у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Розподіляючи судові вмитрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259, 352,354 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 525,526,625 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, 01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5) заборгованість за за житлово-комунальні послуги в розмірі 108 415 грн. 14 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, 01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5) судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10 квітня 2024 року.

Суддя: