Справа № 202/8074/23
Провадження № 2/202/198/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ісаєвої Д.А.,

за участі секретаря Савич В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярославцева Ірина Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Спадкоємцем за заповітом після його смерті є ОСОБА_1 . Після сперті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в яку входить частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 28.04.2023 року позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири в праві спільної сумісної власності за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з відповіді КП "ДМБТІ" № 1362 - Пушкар Ю.Й., на підставі Свідоцтва про право власності від 23.12.1998 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно розпорядження № 3/4261-98, зареєстрованого КП "МБТІ" 29.01.1999 року та записаного в реєстрову книгу № 366п за реєстровим №3-5, належить частина квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 23.12.1998 року квартира належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. У зв`язку з чим існує необхідність визначити частку померлого у спільній власності.

Позивач у судове засідання не з`явилася, завчасно надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідач Дніпровська міська рада у судове засідання не з`явилася, завчасно надала заяву про розгляд справи у їх відсутність, просила розгляну справу на розсуд суду.

Третя особа завчасно надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Спадкоємцем за заповітом після його смерті є ОСОБА_1 . Після сперті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в яку входить частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 28.04.2023 року позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири в праві спільної сумісної власності за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з відповіді КП "ДМБТІ" № 1362 - Пушкар Ю.Й., на підставі Свідоцтва про право власності від 23.12.1998 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно розпорядження № 3/4261-98, зареєстрованого КП "МБТІ" 29.01.1999 року та записаного в реєстрову книгу № 366п за реєстровим №3-5, належить частина квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 23.12.1998 року квартира належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

Згідно із положеннями ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України.

Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем за заповітом на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу якої входить частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено, чим порушено її законне право на отримання спадщини, а також дана квартира знаходиться у спільній сумісній власності та позивачу необхідно виділити з неї свою частку, що і дає підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12,80,81,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярославцева Ірина Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_2 є рівними і становлять по 1/3 частині та припинити право спільної сумісної власності на житлову квартиру АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/3 частину житлової квартири АДРЕСА_2 , загальною площею: 46,0 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Д.А. Ісаєва