Справа № 274/8277/23
Провадження № 2/0274/332/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"08" квітня 2024 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Дерманської О.В.,

учасники справи, присутні в судовому засіданні

позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Рись В.Г.,

відповідач ОСОБА_2 , його представник адвокат Пашковська Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

23.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій, уточнивши позовні вимоги, виправивши описку в написання по батькові (а.с. 22-25, 67), просить зобов`язати ОСОБА_2 відновити становище, яке існувало в результаті фактичного виконання Бердичівським відділом державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.09.2023 № 13/72979 судового рішення по цивільній справі №274/5192/18, шляхом перенесення відновленої ними гнійної купи на відстань не менше 20 метрів від будинків у глибину їх земельної ділянки та знесення незаконної прибудови для утримання коней.

Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що позивач із сім`єю проживає у АДРЕСА_1 у приватному житловому будинку з 1985 року.

По сусідству знаходиться будинок, у якому проживає відповідач з дружиною та протягом останніх п`яти років на своїй земельній ділянці, з порушенням санітарно - гігієнічних норм, вони утримують велике господарство, яке складається з двох коней, корови, теляти, свиней та птиці.

Відповідач всі відходи, а також продукти життєдіяльності тварин складує біля паркану на межі із земельною ділянкою позивача та самовільно збудував тимчасову споруду для утримання коней, яка знаходиться поблизу житлових будинків, у тому числі і будинку позивача.

Вищевказане порушення створює сморід, дискомфорт та сприяє розмноженню паразитів, мух, які є переносниками різного виду епідемічних захворювань, що створює загрозу здоров`ю та життю жителів селища.

Рішенням суду від 23.04.2019, яке набрало законної сили, відповідача зобов`язано усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою, шляхом перенесення компостної купи та прибудови для утримання коней в кінець земельної ділянки Вказане рішення суду відповідачем було виконане.

Разом з тим, після виконання рішення відповідач протягом наступних років поступово відновив раніше розібрану прибудову для утримання коней, де він до теперішнього часу тримає тварин, а відходи складує на старому місці біля паркану на межі ділянки позивача, дуже близько до будинку.

Відповідач прохання позивача щодо усунення відповідачем вищевказаних порушень ігнорує.

Спроби звернення позивача до державних органів, органів місцевого самоврядування, виконавчих органів Гришковецької селищної ради за захистом його порушеного права позитивного результату не дали, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, із таких підстав.

Жодних відходів та продуктів життєдіяльності тварин біля паркану на межі із земельною ділянкою позивача, близько до вікон та дверей будинку позивача відповідач не складує. Продукти життєдіяльності тварин він складує на відстані відповідно санітарних норм. Тому твердження позивача щодо того, що він створює сморід для позивача, членів його родини та жителів домоволодінь не відповідають дійсності. Жодного дискомфорту, розмноження мух та паразитів та жодної загрози здоров`ю та життю родини позивача те жителів селища немає.

Щодо самовільного будівництва тимчасової споруди для утримання коней, яка ніби-то знаходиться поблизу житлового будинку позивача, відповідач зазначає, що у нього наявний лише один кінь, вказане приміщення - це тимчасова прибудова до хліва без фундаменту, яка відповідно до вимог закону не потребує документів, що дають право на її використання та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Зазначає, що раніше там зберігались дрова, вугілля. В подальшому він поставив там коня. З весни до пізньої осені кінь фактично цілий світловий день знаходиться на пасовиську, а в прибудові лише ночує. Двері з вказаної прибудови виходять на його город, а не в сторону земельної ділянки позивача, де знаходиться його будинок.

Вказана прибудова знаходиться на відстані 4,3 м від паркану з металевого профілю довжиною 33,0 м, висотою 2 м між земельними ділянками, який відповідач встановив за свої особисті кошти, з боку позивача до його хліва, який знаходиться напроти цієї прибудови відстань ще 5,3 м, тобто від прибудови до хліва позивача відстань 7,3 м, а до самого будинку позивача 15 м.

Відстань від компостної купи до будинку позивача становить 24,0 м., до паркану позивача 7, 3 м, тобто в межах санітарних норм.

За самим парканом знаходиться город позивача, а не його житловий будинок, а сама компостна купа знаходиться під деревом, яка в сезон щільно обсаджена кукурудзою і накрита укривним матеріалом. Враховуючи відстань, на якій знаходиться компостна купа, по відношенню до будинку позивача, останній фізично не може чути ніякого запаху.

Також відповідач зазначає, що рішення суду від 23.04.20219 не має ніякого відношення до ситуації, яка склалась на даний час та відповідач не погоджується з твердженням позивача про те, що він повернувся до попереднього стану щодо використання земельної ділянки, оскільки жодних порушень чинного законодавства з його боку немає, жодного складування гною на межі з земельною ділянкою позивача немає з весни 2019 року.

Відповідач, посилаючись на Державні будівельні норми "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92 "Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р., N 44, ч. 1 ст. 50 Конституції України, ч.1 та ч. 3 ст. 293 ЦК України, вважає, що жодних порушень державних санітарних та будівельних норм, стандартів і правил, які б призвели до порушення прав позивача, власника сусідньої земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку на безпечне для життя і здоров`я довкілля при користуванні своєю земельною ділянкою він не допускає.

Зазначає, що жодних перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном відповідач не створює.

У зв`язку з викладеним заперечує проти позовних вимог і вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 29.11.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 02.01.2024 позовна заява прийнята до розгляду у справі суд відкрив спрощене позовне провадження.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що він проживає по сусідству із відповідачем. Від коня та продуктів складування відходів тварин, яких утримує відповідач, йде страшний сморід на його подвір`я. Його дружина мала інфаркт. Він теж не має здоров`я. Коли він та дружина перебувають на подвір`ї, то відчувають сморід. Він гнійної купи відповідач прокопав канаву, по які стікає сеча попід його огорожу, що викликає сморід. Вони не можуть перебувати на вулиці. Люди, які допомагають їм обробляти город не можуть там знаходитись через сморід.

Представник позивача адвокат Рись В.Г. підтримав позов. Вказав, що за рішенням суду у 2019 році відповідача було зобов`язано перемістити в кінець городу гнійну купу та сарай для коня. Рішення суду було виконано, виконавче провадження закрито. Проте, відповідач відновив сарай для коня на старому місці та гнійна купа знаходиться не в кінці городу. Тобто, рішення суду фактично залишилося не виконаним. Оскільки позивач із таким самим позовом не може звернутися до відповідача, позивач обрав спосіб захисту відновлення прав, які існували до порушення.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що сарай для коня він поставив на те саме місце, де і було до рішення суду, а гнійну купу він розташував подалі від межі. В кінці городу неможливо розмістити гнійну купу, оскільки там також проживають люди. Підтвердив, що він тримає коня, будинок будували із дружиною у шлюбі.

Представник відповідача, адвокат Пашковська Н.В. проти задоволення позову заперечила, вважаючи його необґрунтованим із підстав, вказаних у відзиві. Просить не брати до уваги акт комісії селищної ради, зважаючи на показання цих членів комісії, допитаних у якості свідків, які підтвердили, що відстань вони міряли візуально та на місці була лише один член комісії.

Фактичні обставини встановлені судом, докази на їх підтвердження

На підставі пояснень сторін, допитаних як свідків, наявних у справі доказів, суд встановив, що позивач із дружиною проживає у АДРЕСА_1 , відповідач із дружиною проживають у АДРЕСА_2 .

Відповідно до державного акта та свідоцтва про право власності на житло житловий будинок у АДРЕСА_2 та земель на ділянка за цією ж адресою, площею 0,12 га належить ОСОБА_3 (а.с. 41, 42).

Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду від 23.03.2019 у справі №274/5192/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 суд зобов`язав ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення ним ( ОСОБА_2 ) гнійної (компостної) купи та прибудови (тимчасової споруди) для утримання коней, розташованих на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , у кінець вказаної земельної ділянки.

Під час розгляду справи № 274/5192/18 суд встановив, що ОСОБА_2 використовує земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 з порушенням державних санітарних та будівельних норм, стандартів і правил, що призводить до порушення прав власника сусідньої земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 на безпечне для життя і здоров`я довкілля, які передбачені частиною першою статті 50 Конституції України, частиною першою статті 293 Цивільного кодексу України, та на належні, безпечні і здорові умови проживання, які передбачені частиною третьою статті 293 Цивільного кодексу України, тобто створює йому перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою.

Рішення суду у справі №274/5192/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 набрало чинності, виконавчий лист №274/5192/18 був пред`явлений до виконання та відповідно до постанови державного виконавця від 14.08.2019 виконавче провадження закрито у зв`язку із виконанням рішення. Виконавчий лист був повернутий ОСОБА_1 (а.с. 11).

Після виконання рішення ОСОБА_2 відновив прибудову (тимчасову споруду) для утримання коня на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 на тому ж місці, де ця споруда знаходилася до ухвалення рішення у справі 274/5192/18. Крім того, гнійну (компостну) купу ОСОБА_2 не переніс в кінець городу.

Вказані факти визнані відповідачем та доводяться фотокартками, наданими відповідачем, показаннями свідків.

Таким чином, ОСОБА_2 допустив невиконання рішення суду у справі №274/5192/18, яким його зобов`язано вчинити дії.

На звернення ОСОБА_1 до відділу ДВС, йому надано відповідь, що виконавче провадження із виконання виконавчого листа №274/5192/18 завершене, рекомендовано звернутися до суду (а.с. 12).

На звернення ОСОБА_4 від 13.10.2023 до Бердичівського РВП щодо неправомірної поведінки ОСОБА_2 із приводу перенесення конюшні та гноярки, ОСОБА_4 повідомлено, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР не вбачається, оскільки наявні цивільно-правові відносини та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 13).

На звернення ОСОБА_1 до Гришковецької селищної ради щодо протиправних дій сусідів Волощуків, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 встановила, що на даній ділянці розташована тимчасова споруда, де утримується домашня худоба (кінь) (приблизно 3 метри від забудови) та гнійна (компостна) купа (приблизно 5 метрів від забудови), що спричиняє утворенню різкого запаху аміаку. Норми щодо відстані від житлового будинку до господарських будівель 15 метрів ОСОБА_2 не витримано. У разі недосягнення взаємної згоди рекомендовано звернутися до суду (а.с. 15-16).

Із фото, долучених відповідачем до відзиву, вбачається взаємне розташування будинків сторін, господарських будівель, тимчасової споруди для утримання коня, гнійної (компостної) купи. Компостний майданчик гнійна купа розташовано не на межі земельних ділянок сторін, проте і не в глиб земельної ділянки ( в кінці городу) ОСОБА_5 (а.с. 47-52).

Будучи допитаним у якості свідка, позивач ОСОБА_1 пояснив, що у 2019 році він подавав до Волощука позов, бо той тримав пару коней, корову та теля, табуни качок та курей, від чого йшов сморід. Рішенням суду відповідача зобов`язали перенести сарай та гноярку в кінець городу. Відповідач тимчасово зняв сарай, оскільки була виконавча служба. Проте, потім він знову поставив на те ж місце. У відповідача немає ями для компосту та немає ями для сечі. Відповідач провів відтік сечі до його межі. Вони з дружиною у себе на подвір`ї не мають чим дихати. Він викликав комісію із селищної ради. Комісія вийшла на місце проводили заміри. 4 чи 5 березня відповідач гнійну купу прибрав, але огорожа для купи залишилася та відповідач буде туди ж кидати в подальшому. Відповідач переніс на 5 метрів гнійну купу від межі, проте не в кінець городу. Члени комісії не міряли рулеткою та перебували на його земельній ділянці. Від гнійної купи прокладено траншею по якій стікає сеча під його город. Яка відстань від гнійної купи до його будинку він не знає.

Будучи допитаним у якості свідка, відповідач ОСОБА_2 пояснив, що гній він прийняв та вкопав яму, а траншеї для сечі там немає. У конюшні стоїть один кінь і одна корова. Гноярку перенесли на 7 метрів від огорожі в глибину його городу. Відстань від гноярки до будинку 24 метри, а до огорожі 7 метрів. Він обсаджує ту гноярку. Навпроти гноярки ніякої будівлі позивача немає. Він тричі ходив у сільську раду та просив вийти на місце, проте йому відмовили. Коли ОСОБА_6 виїхала на його домоволодіння не заходили та у нього нічого не з`ясовували. У 2019 році рішення суду він виконав. Де купа гною є яма для сечі. На відстані від межі за 7 метрів на тому самому і місці де і був, він відбудував сарай, який оббитий дошками та там стоїть кінь.

Свідок ОСОБА_7 , дружина позивача пояснила, що відповідач тримає коня, корову, качки та кури. Шалаш для коня відповідача стоїть за 3 метри від їх межі, а компостна яма за 5 метрів від межі. У них на подвір`ї стоїть страшний сморід, мухи летять. Це триває 2 -3 роки. Відповідач мав би перенести в кінець городу сарай, але він взяв та добудував та тому ж місці. Купу гнійну відповідач переніс на відстань приблизно 5 метрів від межі. Влітку у них постійно мухи літають, а коли він чистить від тварин, стоїть сморід. До будинку відстань від гнійної купи десь 15 метрів. Коли приїздила ОСОБА_6 , то до ОСОБА_8 вони не заходили та рулетки вона не бачила у них.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що у господарстві ОСОБА_8 одна корова та один кінь, корова, качки, кури та голуби. Він буває там на території господарства відповідача. У нього на городі і це не навпроти хати знаходиться гнійна купа, яка розташована десь на середині земельної ділянки. ОСОБА_10 від будинку позивача нижче на 5-6 метрів.

Свідок ОСОБА_11 - дочка відповідача, пояснила, що із з позивачем погані відносини, бо він скаржиться на батьків. До будинку відповідача від гнійної купи 25 метрів. Від прибудови, де стоїть кінь до паркану 4,3 м, а до будинку 15 м. Навпроти прибудови для коня одна споруда гараж, сарай, кухня. Прибудова для коня розміщена на тому самому місці, а гнійна купа була перенесена в глибину городу. Від купи до гаража десь 15 м.

Свідок ОСОБА_12 - поліцейський офіцер громади пояснив, що на обслуговуючій дільниці він працює 17 років. У жовтні минулого року він виходив із комісією на АДРЕСА_1 . Надійшло звернення та його повідомили із сільської ради, що потрібно з`їздити на місце за зверненням ОСОБА_13 із приводу встановлення сусідом конюшні та гноярки. Вони виїхали та оглянули територію. Він був присутній, а в комісії була спеціаліст, яка відповідає за земельні питання у сільській раді. Його участь - бути присутнім та в разі порушення громадського порядку та діяти згідно закону. З дозволу ОСОБА_13 вони зайшли на подвір`я та встановили, що там конюшня та гноярка, та що йдуть запахи. Між сусідами є паркан, але за парканом рябиця та звідти було видно гноярку та конюшню. Візуально від гноярки до будинку ОСОБА_14 десь 25 метрів. Від гноярки до межі десь 5-8 метрів. На територію ОСОБА_8 члени комісії не заходили. Візуально подивились та склали акт. Він відбирав пояснення у ОСОБА_8 пізніше. Йому відомо про рішення суду про перенесення гноярки. ОСОБА_8 конюшню не переніс.

Свідок ОСОБА_15 - начальник від земельних відносин екології на охорони навколишнього середовища Гришковецької селищної ради пояснила, що до селищної ради надходить звернення та селищний голова розписує кому до виконання. За змістом заяви вирішують чи потрібно виїжджати на місце. Комісія не має повноважень робити якісь заміри, оскільки для цього є сертифіковані організації. Вони лише можуть візуально виявити факт та зафіксувати. У жовтні 2023 року комісія виїжджала на АДРЕСА_1 . З подвір`я ОСОБА_13 вони оглянули подвір`я ОСОБА_8 та виявили там прибудову, від якої йшли неприємні запахи. Десь 3 метри до огорожі стояв сарай для коня та стояв сморід від сторони ОСОБА_8 . Вони стояли коло господарської будівлі ОСОБА_13 та чули запах аміаку. Яка відстань від гнійної купи не може сказати. Дати характеристику будівлі та того чи шкідливий запах, зробити відповідні заміри, можуть сертифіковані організації, проте не сільська рада. За звернення ОСОБА_8 вони надали відповідь. На місце не виходили, бо не було потреби. У 2019 році було рішення суду про прибудову ОСОБА_8 , проте при виїзді у 2023 році вони виявили, що прибудова на тому ж місці.

Свідок ОСОБА_16 , спеціаліст відділу ЦНАП Гришковецької селищної ради пояснила, що її включили до складу комісії для виїзду за зверненням ОСОБА_13 . Вона була на вулиці та не заходила на подвір`я, не знає, що там відбувалося.

Свідок ОСОБА_17 , заступник Гришковецького селищного голови пояснив, що за зверненням ОСОБА_18 виїжджали на місце. На кожне звернення вони реагують та коли потрібно, то виходять, коли ж не потрібно не виходять на місце. Волощук звертався до сільської ради із заявою та просив виїхати, проте сільська рада не вбачала в цьому потреби. Відмовили у виїзді, бо не мають права їхати та міряти відстані. У жовтні 2023 року виїздив, оскільки було звернення та він був членом комісії. Виїхали на місце, оскільки була скарга на запахи та те, що гноярка розташована. Члени комісії були на території Лубківського та ходили на город. Комісія виїхала, обстежила візуально та виявила, що норми не дотримані. Від будинку ОСОБА_13 до гноярки візуально десь 10 метрів.

Свідок ОСОБА_19 , пояснив, що відповідач його кум, а з позивачем має сусідські відносини. Будинки ОСОБА_13 та Волощука навпроти. Шалаш, де стоїть кінь Волощука напроти сараю ОСОБА_13 . Від будинку ОСОБА_13 до гнійної купи ОСОБА_8 десь 20 метрів. Сарай, де стоїть кінь до паркану ОСОБА_13 близько 7 метрів, а від паркану до хліва ще відстань 3-4 метри.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона проживає по сусідству та фактично в городі від сторін. ОСОБА_21 в городі за 30 метрів до будинку. Від гною до паркану 20 метрів. Від шалаша, де стоїть кінь Волощука до паркану відстань метрів 15 метрів, від межі до сараю ще 10 метрів. Від гною до паркану 20 метрів

Свідок ОСОБА_3 , дружина відповідача пояснила, що вона є власником землі та будинку по АДРЕСА_2 . Гній вони перенесли на 25-26 м до хати позивача та за 7 метрів від межі. Стосовно прибудови для коня, то вона розташована за 4 метри від межі та 15-16 м від його хати. Ціле літо кінь не стоїть в прибудові.

Норми права, застосовані судом, аналіз доводів сторін, висновки суду

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого : припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Пунктами "г" та "е" частини першої статті 91 Земельного кодексу України передбачено, що власники земельних ділянок зобов`язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Частинами першою та другою статті 103 Земельного кодексу України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Статтею 104 Земельного кодексу України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до таблиці 6.7 Допустимі відстані від житлових будинків до господарських будівель і споруд Державних будівельних норм Б.2.2-12:2019 - господарські будівлі / сараї / для худоби, інших тварин та птахів площею до 50 м2 мають бути розташовані на відстані до житлового будинку та літньої кухні не менше як за 15 метрів, а майданчики для компосту, дворові вбиральні, сміттєзбірник, сховища для добрив та ядохімікатів, фільтруючий колодязь продуктивністю, м 3 /добу на відстані за 20 м. до житлового будинку та літньої кухні.

Враховуючи наведені обставини та норми законодавства України, зважаючи, що суд встановив, що рішення суду яким ОСОБА_2 було зобов`язано перенести гнійну (компостну) купи та прибудову (тимчасову споруду) для утримання коней, розташованих на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , у кінець вказаної земельної ділянки - фактично не виконано, оскільки після закриття виконавчого провадження ОСОБА_2 відновив тимчасову споруду та встановив гнійну купу не на місці, яке визначене рішенням суду порушене права позивача підлягає захисту.

У своєму позові ОСОБА_1 просить зобов`язати ОСОБА_2 відновити становище, яке існувало в результаті фактичного виконання Бердичівським відділом державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.09.2023 № 13/72979 судового рішення по цивільній справі №274/5192/18, шляхом перенесення відновленої ними гнійної купи на відстань не менше 20 метрів від будинків у глибину їх земельної ділянки та знесення незаконної прибудови для утримання коней.

За положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тому, у межах пред`явлених позовних вимог, з урахуванням існуючих ДБН Б.2.2-12:2019 та рішення суду у справі 274/5192/18, суд вважає за необхідне позовні вимоги суд задовольнити частково та зобов`язати ОСОБА_2 відновити становище, яке існувало в результаті фактичного виконання Бердичівським відділом державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судового рішення по цивільній справі №274/5192/18, шляхом перенесення відновленої ним гнійної (компостної) купи за адресою АДРЕСА_2 на відстань не менше 20 метрів від будинку ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , а також перенесення прибудови для утримання коня, на відстань не менше 15 метрів від будинку ОСОБА_1 .

У такий спосіб суд відновить порушене право позивача з урахуванням існуючих ДБН.

Оскільки за рішенням суду у справі № 274/5192/18 Лубківського не було зобов`язано знести тимчасову споруду для утримання коней, то суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача саме знесення цієї тимчасової споруди.

Той факт, що власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до державного акта та свідоцтва про право власності на житловий будинок, є ОСОБА_3 , дружина відповідача, не звільняє відповідача ОСОБА_2 , який є землекористувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , від обов`язку виконання рішення суду. Крім того, відповідач підтвердив, що житловий будинок будувався у шлюбі із ОСОБА_2 , він облаштовував тимчасовий сарай, він утримує коня та, відповідно, складує компостний майданчик (гнійну купу).

Суд також відхиляє доводи відповідача, що відстань від тимчасової споруди (сараю для коня) та гнійного (компостного) майданчика до будинку відповідача відповідає ДБН, оскільки допустими доказами, як то висновком експерта або спеціаліста, цей факт відповідачем не доведено.

Показання свідків, які до того ж усі називали різну відстань до будинку, а також фотозображення, не є допустимими доказами для доведення відстаней від сараю та компостного майданчика відповідача та житлового будинку позивача.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 536, 80 грн.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 відновити становище, яке існувало в результаті фактичного виконання Бердичівським відділом державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судового рішення по цивільній справі №274/5192/18, шляхом перенесення відновленої ним гнійної купи на відстань не менше 20 метрів від будинку ОСОБА_1 , а також перенесення прибудови для утримання коня на відстань не менше 15 метрів від будинку ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536 гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 12.04.2024.

Суддя І.Ю. Хуторна