Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-о/733/38/24
Єдиний унікальний №733/812/24
Ухвала

"10" квітня 2024 р. м. Ічня

Суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області Т.В. Карапиш, розглянувши матеріали заяви, які надійшли від ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років,

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 , в якій просить встановити факт, що на його утриманні перебуває троє дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлення даного факту перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років має для заявника юридичне значення і є підставою для його звільнення з військової служби.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суддя прийшла до висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 293 ЦПК України).

Частиною першоюстатті 315 ЦПК України перелічені види фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом.

Пунктом 2 частини 1 цієї статті передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Отже, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення цивільних суб`єктивних прав громадян.

Як видно з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 є мобілізованим та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 28.07.2022 року заявник зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , вони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також до складу сім`ї входять неповнолітні діти від попередніх шлюбів дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Родина має статус багатодітної, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 04 березня 2024 року.

Із аналізу вимог заявника вбачається, що встановлення факту перебування дітей на його утриманні безпосередньо стосується проходження військової служби, зокрема, реалізації права на звільнення на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі № 362/643/21 зазначено, що військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, встановлення факту перебування дітей на утриманні ОСОБА_1 за своїми правовими наслідками призведе до публічно-правових відносин останнього з державою. У свою чергу, встановлення даного факту не пов`язане з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням.

За своїм предметом та можливими правовими наслідками вимога заявника про встановлення факту перебування дітей на утриманні, пов`язана з публічно-правовими відносинами заявника з державою щодо права на звільнення з військової служби, а саме з проходженням і звільненням з публічної служби (військової служби), тому ця вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За предметом та можливими правовими наслідками цей потенційний спір може існувати у сфері публічно-правових відносин, а тому підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державнихколегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вирішення цього питання належить до юрисдикції адміністративного суду, і даний факт підлягає доказуванню в межах вирішення адміністративного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Одночасно суддя роз`яснює заявнику його право звернутися до суду для розгляду заяви в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Роз`яснити заявнику право звернутися до суду зі своїми вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, яким ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Суддя Т. В. Карапиш