КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/997/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерства у справах ветеранів України про зобов`язання нарахувати грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення та її виплату в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним вище позовом, обґрунтовуючи його тим, що вони є єдиними спадкоємцями після померлої ОСОБА_3 .

Рішенням Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Дарницької районної в м. Києві районної адміністрації № 10 від 20 грудня 2018 року ухвалено призначити ОСОБА_3 грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення у розмірі 1 757 576,59 грн.

Позивачки вважають, що набули право на спадкування належної ОСОБА_3 грошової компенсації в силу статті 1227 ЦК України.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 лютого 2020 року державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Паньшиною О.В., грошова компенсація до складу спадщини не ввійшла.

Причиною не включення грошової компенсації до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 став лист Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 02 жовтня 2019 року за № 01-15/6134, відповідно до змісту якого відповідач не визнає право позивачок на отримання грошової компенсації в порядку спадкування за законом.

Вказували, що спадкодавиця мала статус «член сім`ї загиблого» та набула право на грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення. Грошову компенсацію спадкодавиця не отримала у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на те, що вони набули право на грошову компенсацію в силу приписів статті 1227 ЦК України, позивачки просили суд зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення у розмірі 1 757 576,59 грн в порядку спадкування.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Міністерство у справах ветеранів України.

06 березня 2023 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивачок - адвоката Стефановича О.І. про зміну предмету позову, яка мотивована тим, що відповідно до покладених на Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації обов`язків воно лише забезпечує належне виконання порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб. Міністерство у справах ветеранів України є головним розпорядником субвенції та відповідним виконавцем бюджетної програми.

Тому представник позивачок просив суд зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України нарахувати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення у розмірі 1 757 576,59 грн та зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації виплатити позивачкам грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення у розмірі 1 757 576,59 грн у порядку спадкування.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 травня 2023 року прийнято заяву адвоката Стефановича О.І. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зміну предмету позову у справі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 рок позов задоволено частково.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в порядку спадкування грошові кошти у розмірі 1 757 576,59 грн, які були призначені та невиплачені ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на придбання житла.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6 500,00 грн.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 6 500,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не застосував положення Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 4 Порядку грошова компенсація виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії одержувача грошової компенсації для членів сімей осіб, визначених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Порядком передбачено, що у разі смерті одержувача грошової компенсації, якому призначено грошову компенсацію та не виплачено, грошова компенсація виплачується члену сім`ї одержувача грошової компенсації, на якого розраховано грошову компенсацію під час її призначення одержувачу грошової компенсації.

Рішенням Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 20 грудня 2018 року № 10 громадянці ОСОБА_3 , як члену сім`ї загиблого, було призначено грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення у розмірі 1 757 576,59 грн. Доньки від першого шлюбу померлої ОСОБА_3 не увійшли до розрахунку грошової компенсації, оскільки не належать до осіб, визначених в абзацах п`ятому-восьмому пункту 1 статті 10 вищезазначеного Закону.

Крім цього, позивачки не є дітьми загиблого (померлого) учасника АТО ОСОБА_4 та не належать до членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла. При цьому ОСОБА_3 у своїй заяві та копіях документів не зазначала доньок та не подавала від них згоди в довільній формі. Таким чином, згідно з Порядком право на отримання грошової компенсації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як члени родин загиблого (померлого) учасника АТО ОСОБА_4 , не мають.

Відповідач наголошує на тому, що відповідно до пункту 36 Порядку передбачено, що якщо заявник (заявник, який перемістився) протягом року з дня зарахування коштів грошової компенсації на його спеціальний рахунок в уповноваженому банку, але не пізніше шести місяців після припинення або скасування воєнного стану не уклав договір і не здійснив переказ коштів грошової компенсації на придбання житла, уповноважений банк самостійно повергає кошти грошової компенсації із спеціального рахунка заявника на рахунок органу соціального захисту населення, а із спеціального рахунка заявника, який перемістився, - на рахунок уповноваженого органу.

Згідно з пунктом 42 Порядку укладення договору на суму менше ніж сума коштів грошової компенсації на спеціальному рахунку заявника уповноважений банк протягом трьох банківських днів після переказу коштів згідно з договором повертає залишки коштів грошової компенсації заявника на рахунок органу соціального захисту населення, а залишки коштів грошової компенсації заявника, який перемістився, - на рахунок уповноваженого органу.

У разі відсутності відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно за заявником (заявником, який перемістився) та членами його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно протягом 30 календарних днів після закінчення строку дії укладеного заявником (заявником, який перемістився) договору орган соціального захисту населення звертається до заявника, а уповноважений орган - до заявника, який перемістився, із вимогою повернути кошти грошової компенсації до бюджету. Кошти грошової компенсації повертаються у випадку, передбаченому пунктом 45 цього Порядку, заявником (заявником, який перемістився) добровільно або у судовому порядку (пункти 45-46 Порядку).

Отже, сума грошової компенсації, навіть у випадку її перерахування на рахунок заявника, не є сталою, та не може бути зменшена, наприклад, укладання договору купівлі-продажу житла на суму меншу, ніж призначена сума коштів грошової компенсації, чи може бути повернута в повному обсязі у разі неукладення заявником договору купівлі-продажу протягом визначеного періоду з дня зарахування коштів.

Враховуючи викладене, відповідно до положень Порядку кошти навіть виплаченої грошової компенсації мають виключно цільове призначення та не можуть використовуватись заявником на власний розсуд.

Крім того, відповідно до роз`яснення Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вих. № 10138-2212/15 від 30 липня 2019 року щодо прав доньок від першого шлюбу померлої ОСОБА_3 на отримання грошової компенсації, як спадкоємців, чітко зазначено, що грошова компенсація, яка виплачується заявникам на умовах, визначених Порядком, відповідно до цивільного законодавства не має всіх ознак права власності заявників. Також Департаментом запропоновано управлінню за рахунок залишку виділених коштів виплатити грошову компенсацію наступному по черзі заявнику.

Частково задовольняючи позов та стягуючи з Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації на користь позивачок грошові кошти в порядку спадкування, суд першої інстанції не врахував, що управлінням за рахунок залишку виділених коштів ОСОБА_3 було виплачено грошову компенсацію наступному по черзі заявнику.

Станом на дату смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) переказ коштів субвенції з державного бюджету на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення на спеціальний рахунок ОСОБА_3 не проводився. Грошова компенсація виплачується у порядку черговості в обсязі, передбаченому в державному бюджеті на відповідний рік. Відповідно померлою житло не було придбано. Отже, кошти (чи їх будь-яка частина), що були виділені управлінню для виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, не належали померлій ОСОБА_3 .

Також відповідач зазначає, що суд помилково до спірних правовідносин застосував статтю 1227 ЦК України, оскільки грошова компенсація, що виплачується на підставі Порядку виплати грошової компенсації не має всіх ознак права власності. Особа, якій призначено та виплачено грошову компенсацію відповідно до Порядку, не набуває права власності на ці кошти, тобто не може користуватися та розпоряджатися цими коштами на власний розсуд, як передбачено щодо власності згідно вимог ЦК України, а набуває тільки право придбати житло у власність за рахунок призначеної грошової компенсації, у разі дотримання вимог, визначених Порядком.

З огляду на викладене вище, відповідач вважає, що для виплати грошової компенсації донькам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від першого шлюбу померлої ОСОБА_3 , як спадкоємцям, правові підстави відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачок - адвокат Стефанович І.В. вказує на те, що при вирішенні питання щодо застосування до виниклих правовідносин Порядку необхідно керуватись його нормами в часі. Так, Порядок виплати грошової компенсації від 19 жовтня 2016 року № 719 не передбачав правових наслідків, що настають у випадку неотримання заявником грошової компенсації через його смерть. Лише з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2021 року № 846, якою внесені зміни до пункту 4 вказаного Порядку, було передбачено, що у разі смерті одержувача грошової компенсації, якому призначено грошову компенсацію та не виплачено, грошова компенсація виплачується уповноваженому члену сім`ї на підстави заяви, копії документа, що посвідчує особу уповноваженого члена сім`ї, копії свідоцтва про смерть та згоди довільної форми від інших членів сім`ї, на яких розраховано грошову компенсацію. Однак, станом на час відкриття спадщини (20 липня 2019 року) законодавство не передбачало окремої процедури отримання грошової компенсації членами сім`ї заявника у випадку смерті останнього

Також вважає неспроможною позицію відповідача щодо неправильного застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин статті 1227 ЦК України. Вважає, що відповідач допускає звужене тлумачення поняття «спадщина», вважаючи, що успадкуванню підлягають лише речі (майно). Утім, право на грошову компенсацію є майновим правом та підлягає спадкуванню.

Обґрунтовуючи свої заперечення, представник позивачок посилається на правову позицію, викладену Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року в справі № 243/13575/19 (що змінює попередню судову практику), відповідно до якої припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.

Отже, на думку представника позивачок, суд першої інстанції правильно застосував положення статті 1227 ЦК України до спірних правовідносин та визнав за позивачками право на отримання соціальних виплат, які були призначені за життя їх матері рішенням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, проте які вона не отримала з незалежних від неї причин.

За таких обставин просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Також надійшов відзив на апеляційну скаргу від Міністерства у справах ветеранів України, в якому останнє зазначило, що вважає помилковим твердження суду першої інстанції, що призначена грошова компенсація є соціальною виплатою та входить до складу спадщини в порядку спадкування згідно статті 1227 ЦК України. В іншому заперечення міністерства є аналогічним доводам апеляційної скарги іншого відповідача. Просить апеляційну скаргу задовольнити та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації та Міністерства у справах ветеранів України підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Позивачки всудове засідання не з`явилися і явку своїх представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до апеляційного суду не повідомили, тому колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників відповідачів в судовому засіданні,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Суд першої інстанції встановив, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі із 12 серпня 2014 року (а.с. 111).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 115).

Відповідно до довідки від 25 травня 2017 року № 77 солдат ОСОБА_4 дійсно у період з 18 травня 2016 року по 16 травня 2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей (а.с. 112).

Згідно витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, травм у колишніх військових, захворювання солдата ОСОБА_4 , 1972 року народження, і причина смерті пов`язані із захистом батьківщини (а.с. 114).

12 грудня 2018 року дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_3 звернулася до Комісії щодо розгляду заяв та членів сімей загиблих та осіб із інвалідністю про виплату грошової компенсації Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про призначення їй грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення як члену сім`ї загиблого (відповідно до постанови КМУ від 19 жовтня 2016 року № 719) (а.с. 103).

Рішенням Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Дарницької районної в м. Києві районної адміністрації № 10 від 20 грудня 2018 року призначено ОСОБА_3 грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення у розмірі 1 757 576, 59 грн (а.с. 88).

22 грудня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено договір № 1 про відкриття та обслуговування спеціального поточного рахунку для зарахування грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, на який мала проводитися відповідна виплата (а.с. 90).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 18).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дочками ОСОБА_3 , що вбачається із свідоцтв про народження та свідоцтва про шлюб (а.с. 13, 15, 16), які звернулися до Сьомої Київської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті їх матері.

Завідувач Сьомої Київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В. листом від 10 вересня 2019 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, в якій просить зазначити місцезнаходження грошової суми та її розмір, яка була виділена ОСОБА_3 відповідно до рішення № 10 від 20 грудня 2018 року (а.с. 79).

Листом від 02 жовтня 2019 року № 01-15/6134 відповідач надав відповідь нотаріальній конторі про те, що дочки від першого шлюбу ОСОБА_3 не належать до осіб, передбачених Порядком № 719 від 19 жовтня 2016 року, тому підстав для виплати грошової компенсації дочкам померлої, як спадкоємцям, не має (а.с. 77, 78).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 скористалася своїм правом на отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщенняпісля смерті чоловіка - ОСОБА_4 , реалізувала його, подавши відповідну заяву до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, за результатами розгляду якої було прийнято рішення про призначення їй відповідної грошової компенсації. Таким чином, ОСОБА_3 вчинила за життя всі дії необхідні для реалізації свого права на призначення грошових коштів для купівлі житла. З моменту ухвалення рішення про призначення грошової компенсації (20 грудня 2018 року) до моменту її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пройшло 7 місяців. Призначена грошова компенсація їй не виплачена із незалежних від неї причин.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що призначена грошова компенсація ОСОБА_3 є соціальною виплатою та входить до складу спадщини в порядку, передбаченому статтею 1227 ЦК України, а відтак її дочки мають право на отримання соціальних виплат, які їй призначені за життя рішенням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації і які вона не отримала з незалежних від неї причин.

Проте колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За правилом частин першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачки обґрунтовували свої позовні вимоги посиланням на статтю 1227 ЦК України.

Вказана норма знаходиться у главі 84 ЦК України, яка встановлює загальні положення про спадкування.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, у статті 1227 ЦК закріплено два види відносин:

1) за наявності членів сім`ї, які вирішили скористатися своїм правом на отримання належних спадкодавцеві соціальних виплат;

2) за відсутності членів сім`ї спадкодавця.

Тобто, не дивлячись на те, що стаття 1227 ЦК України розташована у главі Цивільного кодексу, що регулює спадкові відносини, разом із тим передбачає, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права.

Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого (не спадкоємців) перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя. Крім того, члени сім`ї, які одержують належні спадкодавцеві соціальні виплати, не визначаються в законі як спадкоємці, оскільки члени сім`ї померлого можуть не збігатися з колом спадкоємців, які закликатимуться до спадкування стосовно інших майнових прав спадкодавця.

Одержання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, здійснюється без участі нотаріуса шляхом звернення членів сім`ї померлого безпосередньо до органів або осіб, зобов`язаних провести певну виплату. Отже, у цьому випадку не вимагається отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину.

В такому випадку виниклі правовідносини не є спадковими, отже норми спадкового права не застосовуються, а до предмета доказування у даній справі входить встановлення чи є грошова компенсація соціальною виплатою, право на отримання якої є у членів сім`ї померлого.

Суд першої інстанції хоча і послався на статтю 1227 ЦК України, однак водночас визнав, що позивачки, як члени сім`ї спадкодавця, мають право на спадкування грошової компенсації, як соціальної виплати, що є суперечливим висновком.

У справі, яка переглядається, суд мав визначитись чи є грошова компенсація соціальною виплатою, позивачки членами сім`ї померлої, чи мають вони прав на отримання цієї компенсації, визначити хто порушив право позивачок і в який спосіб це право підлягає захисту.

Колегія суддів не вважає грошову компенсацію соціальною виплатою, право на отримання якої мають члени сім`ї померлої особи з таких підстав.

Чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4 був учасником бойових дій і помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , захворювання і причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 112-114). ОСОБА_3 як дружина відносилась до сім`ї загиблого учасника бойових дій.

Відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учаснику бойових дій надається пільга щодо першочергового забезпечення житловою площею.

Згідно статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на сім`ї учасників бойових дій, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Отже, ОСОБА_3 мала таку ж пільгу, як і її чоловік, а саме право на першочергове забезпечення житловою площею, оскільки вона разом зі своїм чоловіком до його смерті перебувала на квартирному обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», зокрема, затверджений Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей (далі - Порядок).

Тобто, наведеним порядком передбачена реалізація пільги на першочергове отримання житловою площею в альтернативний метод, а саме отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення.

Відповідно до пункту 1 Порядку він визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (далі - грошова компенсація) для сімей осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», для осіб з інвалідністю І-ІІ групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та які потребують поліпшення житлових умов (далі - одержувач грошової компенсації), включені до списків осіб, які користуються правом позачергового (першочергового) одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими в пунктах 2 і 3 цього Порядку (далі - квартирний облік).

Пунктом 2 Порядку визначено, що право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають члени сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання (далі - особа, яка загинула (пропала безвісти), померла), одержаних під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, статус яким надано відповідно до абзаців п`ятого - восьмого пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - члени сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла) і які перебувають на квартирному обліку, за категоріями у такій черговості (у разі відсутності одержувачів попередньої категорії):

1) категорія І - дружина (чоловік) і малолітні та неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (в тому числі усиновлені), які проживають разом з матір`ю (батьком); дружина (чоловік), якщо в особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, немає дітей (в тому числі усиновлених);

2) категорія II - малолітні та неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (в тому числі усиновлені), які на день її смерті проживали окремо від матері (батька), якщо особа, яка загинула (пропала безвісти), померла, на день смерті розлучена або не розлучена і дружина (чоловік) цієї особи не позбавлена (не позбавлений) батьківських прав; малолітні та неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла;

3) категорія III - батьки особи, яка загинула (пропала безвісти), померла;

4) категорія IV - повнолітні діти, які не мають (не мали) своїх сімей;

5) категорія V - повнолітні діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття;

6) категорія VI - повнолітні діти, обоє батьків яких загинули (пропали безвісти), померли;

7) категорія VII - дружина (чоловік) особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, яка (який) на момент загибелі (пропажі безвісти), смерті особи позбавлена (позбавлений) батьківських прав щодо малолітніх та неповнолітніх дітей особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (у тому числі усиновлених), або не позбавлена (не позбавлений) батьківських прав, але малолітні та неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (у тому числі усиновлені), проживають окремо від дружини (чоловіка);

8) категорія VIII - утриманці особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія (зазначене положення внесено згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2021 року № 846 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719»).

Заяву про призначення грошової компенсації член сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, особа з інвалідністю (далі - заявник) або їх законний представник чи уповноважена особа подають в паперовій чи в електронній формі (за наявності технічної можливості) до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем перебування на квартирному обліку (далі - орган соціального захисту населення) (пункт 7 Порядку).

До заяви додаються копії (електронні копії за технічної можливості), зокрема, посвідчення встановленого зразка згідно з додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» (далі - Порядок № 302), що підтверджує статус члена сім`ї загиблого або особи з інвалідністю внаслідок війни (пункт 8 Порядку).

Порядком визначено, що після отримання копії рішення комісії про призначення грошової компенсації заявник звертається до уповноваженого банку із заявою про відкриття спеціального рахунка і після його відкриття повідомляє про його реквізити органу соціального захисту населення (пункти 24, 25 Порядку).

Встановлено, що ОСОБА_3 скористалась своїм правом і в грудні 2018 року звернулась до Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, її заява була задоволена, грошова компенсація призначена у розмірі 1 757 576,59 грн.

Орган соціального захисту населення після надходження коштів субвенції на рахунки відповідних місцевих бюджетів, відкриті в органах Казначейства, перераховує на спеціальний рахунок заявника кошти грошової компенсації в розмірі, визначеному у відповідному рішенні комісії (пункт 26 Порядку).

Для переказу коштів грошової компенсації із спеціального рахунка заявник подає уповноваженому банку заяву про переказ коштів грошової компенсації на придбання житла, до якої додається платіжне доручення на переказ коштів грошової компенсації в оплату за договором купівлі-продажу житла (далі - договір) у прийнятих в експлуатацію житлових будинках, а також письмову згоду органу соціального захисту населення на перерахування коштів грошової компенсації із спеціального рахунка заявника як оплати за договором (пункт 29 Порядку).

Якщо заявник протягом року з дня зарахування коштів грошової компенсації на його спеціальний рахунок в уповноваженому банку, але не пізніше шести місяців після припинення або скасування воєнного стану, не уклав договір і не здійснив переказ коштів грошової компенсації на придбання житла, уповноважений банк самостійно повертає кошти грошової компенсації із спеціального рахунка заявника на рахунок органу соціального захисту населення (пункт 36 Порядку).

У разі укладення договору на суму менше ніж сума коштів грошової компенсації на спеціальному рахунку заявника уповноважений банк протягом трьох банківських днів після переказу коштів згідно з договором повертає залишки коштів грошової компенсації заявника на рахунок органу соціального захисту населення (пункт 42 Порядку).

У разі відсутності відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно за заявником та членами його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно протягом 30 календарних днів після закінчення строку дії укладеного заявником договору орган соціального захисту населення звергається до заявника із вимогою повернути кошти грошової компенсації до бюджету. Кошти грошової компенсації повертаються у випадку, передбаченому пунктом 45 цього Порядку, заявником (заявником, який перемістився) добровільно або у судовому порядку (пункти 45 - 46 Порядку).

Із наведених норм вбачається, що сума грошової компенсації навіть у випадку її перерахування на рахунок заявника, не є сталою, може бути зменшена, наприклад, у випадку укладення договору купівлі-продажу житла на суму меншу, ніж призначена сума коштів грошової компенсації, чи може бути повернута в повному обсязі у разі неукладання заявником договору купівлі-продажу протягом визначеного періоду з дня зарахування коштів.

Тобто компенсація має виключно цільовий характер, виплачується лише члену сім`ї загиблого (заявнику) та не може використовуватись заявником на власний розсуд.

Заявник не набуває право власності на ці кошти (тобто, не може користуватися та розпоряджатися цими коштами на власний розсуд, як передбачено щодо власності Цивільним кодексом України), а набуває тільки право придбати житло у власність за рахунок призначеної грошової компенсації, у разі дотримання вимог, визначених Порядком.

За таких обставин, на думку колегії суддів, грошова компенсація не є соціальною виплатою, а є способом реалізації членом сім`ї загиблого пільги на першочергове забезпечення житловою площею.

Отже, позивачки, які не являються членом сім`ї загиблого (померлого) учасника АТО - ОСОБА_4 відповідно до пункту 2 Порядку, не були враховані при розрахунку компенсації, не мають права на отримання цієї грошової компенсації в порядку статті 1227 ЦК України.

Дотримуючись логіки вказаного нормативно-правового акту щодо прав членів сім`ї загиблого на отримання грошової компенсації після смерті особи, за заявою якої така компенсація була призначена, постановою Кабінету Міністрів № 265 від 24 березня 2023 року були внесені зміни до пункту 37 Порядку, яким передбачено, що у разі смерті одержувача грошової компенсації, якому призначено грошову компенсацію та не виплачено, грошова компенсація виплачується уповноваженому члену сім`ї на підставі заяви, копії документа, що посвідчує особу уповноваженого члена сім`ї, копії свідоцтва про смерть та згоди довільної форми від інших членів сім`ї, на яких розраховано грошову компенсацію. Заяву та зазначені документи уповноважений член сім`ї особисто подає органу соціального захисту населення або уповноваженому органу (у тому числі через центр надання адміністративних послуг), який протягом п`яти робочих днів вносить до комісії подання про виплату грошової компенсації уповноваженому члену сім`ї.

Тобто, наведеними змінами унормовано порядок виплати грошової компенсації у випадку смерті одержувача грошової компенсації і передбачено право на отримання такої компенсації лише уповноваженим членом сім`ї цієї особи за згодою інших осіб, на яких розрахована ця компенсація.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в тому, що для виплати грошової компенсації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємцям за законом померлої ОСОБА_3 , правові підстави відсутні.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення в порядку спадкування не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом, зокрема, у суді апеляційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, то з кожної із позивачок стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем у межах даної справи, а саме по 9 303,75 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2023 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про зобов`язання виплатити грошову компенсацію в порядку спадкування відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Управління соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації по 9 303,75 грн сплаченого судового збору з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2024 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній