Справа 556/493/24
Номер провадження 2/556/276/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2024 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Котик Л.О.,

при секретарі Соловей Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рафалівської селищної ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ :

До Володимирецького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Рафалівської селищної ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 .

Після смерті спадкодавиці залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,82 га на території Великожолудської сільської ради Володимирецького району, (нині Рафалівської селищної ради Вараського району) Рівненської області.

Заповіт відсутній.

До правовідносин по спадкуванню майна застосовуються положення Цивільного кодексу 1963 року.

Так, згідно із ч.2 статті 524 ЦК 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивачка спадщину прийняла, так як проживала з спадкодавицею однією сім"єю на час її смерті.

Оформити спадщину на земельну ділянку позивачка не може, оскільки державний акт видано після смерті власника паїв.

На підставі наведеного просить визнати за нею право власності на спадкове майно, оскільки підтвердити свої спадкові права, окрім як в судовому порядку, не може.

Вказаний позов надійшов до суду 19 лютого 2024 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Володимсирецького районного суду Рівненської області від 27 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явився, в позовній заяві представник позивачки просить розглянути справу у їх відсутності.

Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, за наявними у справі матеріалами.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,82 га на території Великожолудської сільської ради Володимирецького району, (нині Рафалівської селищної ради Вараського району) Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №032497.

Згідно довідок, виданих Рафалівською селищною радою Рівненської області №343, №344 від 11.02.2024, на час смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 із спадкодавицею проживала її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 .

А як зазначено в довідці, виданій завідувачем Володимирецької державної нотаріальної контори №308/01-06 від 08.02.2024, згідно даних зі Спадкового реєстру, після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкової справи не заведено.

Згідно ч.2 статті 524 ЦК 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Також доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються нотаріусом з врахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і за відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Державний акт на право власності на земельну ділянку спадкодавиці знаходиться у позивачки, також остання на день смерті ОСОБА_2 , проживали разом, по одній адресі, що підтверджує факт вступу нею в управління та володіння майном, а отже факт прийняття спадщини.

У відповідності до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 заповіту не залишала, отже спадкування здійснювалося на підставі закону.

Згідно із статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

А як зазначено в ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Отже, позивач є власником спадкового майна.

Відповідно до роз`яснення, наданого нотаріусом № 369/01-16 від 15 лютого 2024 року, де зазначено про неможливість вчинення нотаріальної дії з причини того, що державні акти про право власності на земельну ділянку видані вже після смерті ОСОБА_2 .

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця.

Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право

володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавецьфактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно абзацу 17 п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відтак, таким є відповідач у спорах про спадкування.

Отже, способом захисту прав та інтересів позивача у даному випадку є визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , однак з вище наведених причин її не оформила, а тому позов слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 177, 178, 346, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1268, 1297 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 30, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рафалівської селищної ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 B с.Малий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області матері - ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,82 га для ведення особистого селянського господарства на території Великожолудської сільської ради Володимирецького району (нині Рафалівської селищної ради Вараського району) Рівненської області, яка належала їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 032497, виданого 27.12.2005 р..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: Котик Л.О.

Учасники провадження:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Рафалівська селищна рада Вараського району, місцезнаходження: селище Рафалівка, вул. 1 Травня, 12, , Вараський район, Рівненська область.