Справа № 275/150/22
18 квітня 2024 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Миколайчука П.В.,
із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,
з участю позивача-відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача-позивача адвоката Стахова А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання відповідача-позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно, стягнення витрат на поховання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину,-
На розгляді Брусилівського районного суду Житомирської області перебувала справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно та стягнення витрат на поховання ОСОБА_3 та з зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання правової допомоги № 25 від 18.03.2021, застосування наслідків недійсності правочину.
Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 01.04.2024 вирішено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно та стягнення витрат на поховання задовольнити частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на поховання ОСОБА_3 в розмірі 6110 грн, у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 61, 10 грн., питання розподілу інших видів судових витрат не вирішувалось.

При цьому до закінчення судових дебатів представником відповідача-позивача зроблено заяву про подальше надання доказів щодо розміру витрат ОСОБА_2 на правничу допомогу.

08.04.2024 на адресу суду надійшло клопотання відповідача - позивача ОСОБА_2 про постановлення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат у справі, в якій вона просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 129 196, 96 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 119 000 грн. та витрат на проведення судово-медичної та судово-психіатричної експертизи в розмірі 10 196, 96 грн та долучає докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В судовому засіданні представник відповідача-позивача адвокат Стахов А.О. заяву підтримав, вказав, що оскільки заяв про не співмірність судових витат не надходило, такі підлягают стягненню в повному обсязі,з врахуванням пропорційності до розміру задоволених позовних вимог за первісним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив проти стягнення витрат на правничу допомогу, вказав, що в зустрічому позові було відмовлено, також вказав, що не отримував копії заяви про ухвалення додаткового рішення.

Суд, вислухавши сторін, вивчивши доводи клопотання про постановлення додаткового рішення та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-ч.3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 1 - 5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В такому випадку обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача-позивача ОСОБА_2 до завершення судових дебатів 01.04.2024 зазначено про подальше надання доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу та у встановлені ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки на підтвердження понесених витрат надано наступні докази:

- договір від 14.06.2022 про надання правової допомоги № 1406/22-1 укладений між адвокатом Горловою М. В та ОСОБА_2 ,

- акт наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 02.04.2024, згідно якою адвокатом Горловою М.В. надано послуг у межах даної справи на суму 49 000 грн,

- договір № 9 про надання правової допомоги від 11.10.2022 укладений між адвокатом Горловим Є.С. та ОСОБА_2 ,

- розрахунок та детальний опис робіт (наданих послуг), акт наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 02.04.2024, , відповідно яких адвокатом Горловим Є.С. надано правничі послуги в даній справі на суму 70 000 грн

- рахунок № 11 від 01.03.2023, акт надання послуг № 180 та квитанція від 06.07.2023 щодо витрат на проведення експертизи в сумі 10096, 02 грн.

Суд враховує, що перелік наданих адвокатами послуг Шупті В.Є. у даній справі відповідає як поданим процесуальним документам, так і видам наданих послуг (часу та тривалості участі в судових засіданнях, переліку поданих процесуальних документів в інтересах сторони тощо). При цьому підписами сторін підтверджено факт погодження сторонами обсягу отриманих послуг та їх вартості.

Суд також зауважує, що в зустрічному позові ОСОБА_2 не зазначала попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу (а.с.55 т.1), так само не було їх зазначено і у відзиві на первісний позов ОСОБА_1 (а.с.83 т.1), хоча, згідно наданих доказів, на той час ОСОБА_2 вже користувалася правничою допомогою, та, вочевидь, мала можливість хоча б орієнтовно повідомити можливий розмір таких витрат.

Згідно постанови Верховного Суду від 08.04.2021 року у справі № 161/20630/18, аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Відповідно ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, суд враховує, що фактично ОСОБА_2 несла витрати на правничу допомогу у даній справі як відповідачка за первісним позовом, так і як позивачка за зустрічним, обидва позови розглядались одночасно в межах розгляду даної справи, судові засідання відбувались щодо розгляду обох позовів.

Оскільки у задоволенні зустрічного позову суд відмовив у повному обсязі то витрати ОСОБА_2 (як позивачки) на правничу допомогу в частині витрат, пов`язаних з розглядом її зустрічного позову не підлягають стягненню з іншої сторони на підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Тому суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, яка надавалась адвокатом Горловою М.В. в межах розгляду саме зустрічного позову, зазначених у розрахунку від 02.04.2024, а.с.113, в розмірі і виді : - 12 000 грн (подання зустрічного позову), 3000 грн (аналіз відзиву на зустрічну позовну заяву), 3000 грн (написання відповіді на відзив), 2000 грн (написання та подання клопотання про витребування доказів). Також з цих же підстав не підлягають стягненню і витрати на правничу допомогу адвоката Горлова Є.С.: 2000 грн (написання та подання клопотання про проведення експертизи), 3000 грн (написання та подання заяви про зміну предмету позову), 2000 грн (написання та подання запиту щодо експертної установи), 4000 грн (підготовка до подання клопотання про долучення письмових доказів), 2000 грн (написання та подання адвокатського запиту), 2000 грн (підготовка до подання клопотання про долучення письмових доказів), згідно розрахунку від 02.04.2024 , а.с.120. Тобто загальний розмір витрат на правничу допомогу, зазначений в розрахунках, які можуть підлягати стягненню за наведених вище підставах слід зменшити на суму: 12000+3000+3000+2000+2000+3000+2000+4000+2000+2000 = 35 000 грн, тобто 119 000 грн 35 000 грн = 84 000 грн.

З підстав відмови судом у задоволенні зустрічного позову не підлягає стягненню і витрати ОСОБА_2 за проведення посмертної судово-психіатричної експертизи в розмірі 10 096,02 грн, оскільки такі витрати були понесенні саме для обгрунтування позовної вимоги зустрічного позову про визнання договору недійсним (зміст клопотання від 06.12.2022, а.с 30, ухвала суду від 10.01.2023, а.с.69 т. 2), у задоволенні якого, як вже зазначалось, суд відмовив.

Згідно постанови ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

За наведених вище обставин, в зв`язку з неповідомленням ОСОБА_2 попереднього розміру витрат на правничу допомогу в перших заявах по суті спору, в зв`язку з тим, що витрати на участь представників в судовому засіданні неслися стороною як щодо розгляду зустрічного позову, у задоволенні якого судом відмовлено повністю, так і первісного позову, у задоволенні якого частково задоволено, враховуючи принципи розумності, співмірності, складності справи, суд вважає необхідним зменшити розмір правової допомоги на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ч.5 ст. 137 ЦПК України до суми 25 000 гривень.

Отже, заява сторони підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача-позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно, стягнення витрат на поховання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині заяву ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін у справі:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя П.В. Миколайчук