Справа № 650/1025/23
провадження № 2/650/688/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого Сікори О.О.,

за участю секретаря Чечун В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бериславської міської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області, третя особа Департамент державної реєстрації виконкому Кременчуцької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2024 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в якому вона здійснює ремонт, сплачує комунальні послуги тобто утримує будинок на правах власника, разом з тим позивач не може оформити право власності на будинок, з причини відсутності належних правовстановлюючих документів.

Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивачка не може оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача та представник третьої особи були повідомлені про розгляд справи у встановленому законом порядку.

Від представника відповідача у встановлений законом строк відзив на позов не надійшов, від представника третьої особи пояснення не надійшли.

При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25 листопада 1991 р., б/н, виконком Одрадокам`янської сільської ради народних депутатів засвідчив, що житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_1 .

Технічний паспорт на будинок, виготовлений Херсонським обласним об`єднанням Бюро технічної інвентаризації 25.10.1996 року з визначенням власника ОСОБА_1 .

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України 24.02.2022 року, позивач змушена була виїхати з села Миколаївка, Бериславського району Херсонської області.

Відповідно до довідки від 02 жовтня 2023 року позивач на даний час зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .

08.11.2023 позивач звернулась до Департаменту державної реєстрації виконкому Кременчуцької міської ради з питанням здійснення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення від 26 грудня 2023 року № державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького р-ну Полтавської області було ухвалено відмовити у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки на теперішній час немає документів, які б могли підтвердити право власні на вказане домогосподарство.

У зв`язку із втратою правовстановлюючого документа на будинок позивач позбавлена можливості вільно набувати прав, пов`язаних з майном, зокрема зареєструвати право власності на цей будинок у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що почав діяти з 2013 року та у подальшому отримати компенсацію за пошкодження будинку.

Позивач позбавлена можливості вирішити питання по відновленню правовстановлюючого документа в позасудовому порядку, у той час як житловий будинок з будівлями і спорудами був придбаний на законних підставах, нікому іншому не проданий, не передарований, заборони на відчуження (арешти) зазначеного об`єкту нерухомості відсутні, зазначений об`єкт нерухомості не перебуває в іпотеці.

Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за нею такого права в судовому порядку. Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачем права на спірний будинок, суд дійшов висновку про належність на праві власності позивачу вказаного житлового будинку, оскільки його було набуто у встановленому законом порядку та не вбачається підстав для припинення такого права на момент розгляду справи. Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності на вказаний будинок з метою отримання грошової компенсації за його пошкодження внаслідок військової агресії росії. Такі висновки суду також ґрунтуються на положеннях статті 2 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», відповідно до якої отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна є власники пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна.

Порядком надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги "є Відновлення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381, передбачено, що для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію.

Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачці, але таке її право не визнається відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачкою в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню.

Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який на законних підставах володіє належним йому нерухомими майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 265, ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Бериславської міської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області, третя особа Департамент державної реєстрації виконкому Кременчуцької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: _____________ О.О. Сікора