Справа № 638/6564/24
Провадження № 2-з/638/41/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики,

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат Костиря Геннадій Анатолійович звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 , а саме: нежитлові приміщення другого поверху №14, площею 5,9 кв.м., четвертого поверху №8,9, площею 31,1 кв.м. в літ. С-6 по АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення четвертого поверху №6, площею 19,4 кв.м., в літ. С-6 по АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення першого поверху №19, 23б (колишнє 23а) площею 43 кв.м. в літ. С-6 по АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення другого поверху №8, 15-:-19; третього поверху №13, загальною площею 80,7 кв.м. в літ. С-6 по АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення другого поверху №9, третього поверху №1, п`ятого поверху №4, шостого поверху №1 загальною площею 219,4 кв.м. в літ.С-6 по АДРЕСА_1 ; ? частки нежитлових приміщень першого поверху №11-:-18 та другого поверху загальною площею 22,8 кв.м., третього поверху №1-:-6 загальною площею 115,4 кв.м. в літ.С-6 по АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення першого поверху №22, 24-:-31, 33а, 23а, 19а загальною площею 294,7 кв.м. в літ.С-6 по АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення першого поверху №6-10 загальною площею 266,9 кв.м в літ.С-6 по АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля літ.Т-1 загальною площею 497,0 кв.м. по АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення четвертого поверху №4 загальною площею 12 кв.м. в літ.С-6 по АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення третього поверху №11а загальною площею 5,9 кв.м. в літ.С-6 по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 подано до суду позовну заяву, в якій просить стягнути із ОСОБА_2 суму позики у розмірі 24 000 доларів США, а також 3% річних у сумі 1635 доларів США. Так, оскільки відповідач в добровільному порядку суму позики не повертає, та з огляду на те, що заявлені позовні вимоги мають значний розмір, вважає, що заявлений спосіб забезпечення позову шляхом заборони відчуження належного відповідачу майна є адекватним способом запобіганню можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи, з метою подальшого приховання. На підставі викладеного просить заяву задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Зі змісту заяви вбачається, що позивачем подано позов про стягнення суми позики.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, а також є необхідними і для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів та безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Представник позивача просить забезпечити позов шляхом заборони відчуження нерухомого майна, належного відповідачу, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

При цьому суд зазначає, що заявником не зазначено орієнтовної суми вартості майна, на яке просить накласти арешт, що унеможливлює суд оцінити співмірність заявлених вимог даному виду забезпечення позову. Крім того, судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Д.В.Цвірюк