Справа №345/2220/24
Провадження № 2/345/574/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, що належало колгоспному двору, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на майно, що належало колгоспному двору. Позовні вимоги мотивує тим, що він проживає у будинку АДРЕСА_1 з 1954 року, тобто з дня свого народження. Домоволодіння складається із житлового будинку (літера А), сараю (літера Б), сараю (літера В), шопи (літера Г), вбиральні (літера Д), криниці (№1). Вищевказане майно було власністю колгоспного двору. Згідно виписки по господарської книги №6 за 1991-1995 роки головою колгоспного двору був його батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а після його смерті головою двору була його мати ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . З ним в будинку проживали як члени колгоспного двору його рідна сестра ОСОБА_2 , яка вибула ІНФОРМАЦІЯ_3 , його рідний брат ОСОБА_6 , який вибув в 1971 році так як з того часу не був там зареєстрованим та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також він, ОСОБА_1 . Маючи намір оформити право власності на майно, що належало колгоспному двору юридично, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, листом від 29.11.2022 року №220/02-31 приватний нотаріус Локатир М.В, повідомила його, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його батьків не можливо видати , по скільки 1) відсутнє свідоцтво про одруження ОСОБА_4 , 1928 р.н., та ОСОБА_5 , 1925 р.н.; 2) свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим Пійлівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області 10.12.1987 року, посвідчується, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами в АДРЕСА_2 (сорок вісім) дійсно належать колгоспному двору, головою якого ОСОБА_4 ; 3) спадкоємці за законом ОСОБА_4 , визначені ст. 529 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), які прийняли спадщину, вправі спадкувати належну йому частку в рівних частинах; 4) ОСОБА_2 , спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , вправі спадкувати не лише належну частку ОСОБА_5 , як члена колгоспного двору, а й частину частки, яку прийняла ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 ; 5) ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 , пропустила строк для прийняття спадщини після її смерті; 6) ОСОБА_3 , як син спадкоємця за заповітом ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , вправі спадкувати за законом частку ОСОБА_4 ; 7) відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу УРМР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, в якій слід визначити частку кожного члена колгоспного двору, головою якого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . З цих причин для вирішення питання по суті йому рекомендовано звернутись до суду. Оскільки його конституційне право на власність порушено, а іншим способом його захистити, в нього не має можливості, тому він вимушений звернутися до суду за захистом свого права.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідачі по справі також не з`явилися в судове засідання, подали суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги визнають повністю та просять суд задоволити їх в повному обсязі та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Судом встановлено, що майном, стосовно якого виникла проблема оформлення права власності, є домоволодіння, що в цілому складаються з житлового будинку загальною площею 69,0 кв.м., сараю площею 16,1 кв.м., сараю площею 21,5 кв.м., шопи площею 11,6 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м. та криниці площею 4 м.пог., інвентаризаційною вартістю 151 256 гривень, яке знаходиться в АДРЕСА_1

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 03.01.2024 року №2024/000048811 позивач ОСОБА_1 проживає у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , а його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , а його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , а його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер колишній голова колгоспного двору батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 11.08.1993 року, яке видане Пійлівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 20 від 11.08.1993 року (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер брат позивача ОСОБА_6 , який з ним проживав як член колгоспного двору та вибув з нього в 1971 році, так як з того часу не був там зареєстрованим, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 від 07.11.2000 року, яке видане повторно (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла колишня голова колгоспного двору мати позивача ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 від 18.07.2008 року, яке видане виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 19 від 18.07.2008 року (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане Пійлівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської робласті 10.12.1987 року вказано, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами в АДРЕСА_2 (сорок вісім) дійсно належить колгоспному двору, головою якого ОСОБА_4 (а.с. 15).

Відповідно до копії заповіту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , посвідченого на прізвище ОСОБА_2 секретарем Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області 03.07.2008 року, реєстровий №247, заповіла все ОСОБА_2 (а.с. 16).

Згідно витягу №17263575 від 13.11.2008 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , від 03.07.2008 року, реєстрований №247 (а.с. 17).

Відповідно до довідки яка видається у зв`язку із оформленням спадщини №69 від 15.05.2022 року згідно із записом в по господарській книзі виконкому Пійлівської сільської ради №6 за 1991-1995 роки номер об`єкта ПГО 490 за домоволодінням в якому проживав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживав і був зареєстрований до дня смерті в АДРЕСА_1 , обліковувалась земельна ділянка площею 0,42 га, що знаходиться на території Пійлівської сільської ради. До дня смерті в будинку проживали і були зареєстровані:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина;

3. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 син (а.с 18).

Згідно довідки яка видається у зв`язку із оформленням спадщини №177 від 21.11.2022 р. видана Пійлівським старостинським округом Калуського району Івано-Франківської області про те, що згідно із записом в по господарській книзі виконкому Пійлівської сільської ради №6 за 1991-1995 роки номер об`єкта ПГО 490 за домоволодінням в якому проживав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 , також були зареєстровані:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина;

3. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 син (а.с 19).

Згідно виписки з по господарської книги №19 від 01.02.2024 року, що видана Пійлівським старостинським округом Калуського району Івано-Франківської області згідно даних книги ПГО № 6 номер об`єкта ПГО 490 за 1991-1995 роки про те, що житловий будинок та господарські споруди ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ) в 1991, 1992, 1993 роках являлась робочим двором, а в 1994 та 1995 роках колгоспним двором (а.с. 25).

Інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння, відповідно до довідки №5669 від 13.12.2023 року, яка видана ФОП ОСОБА_9 , становить 151 256 грн. (а.с. 31).

У відповідності до ст. 121 того ж Кодексу володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років.

Згідно ч. 2 ст. 123 зазначеного вище Кодексу, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статтей 17,18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Маючи намір оформити право власності на майно, що належало колгоспному двору юридично, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, листом від 29.11.2022 року №220/02-31 приватний нотаріус Локатир М.В, повідомила його, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його батьків не можливо видати , по скільки 1) відсутнє свідоцтво про одруження ОСОБА_4 , 1928 р.н., та ОСОБА_5 , 1925 р.н.; 2) свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим Пійлівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області 10.12.1987 року, посвідчується, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами в АДРЕСА_2 (сорок вісім) дійсно належать колгоспному двору, головою якого ОСОБА_4 ; 3) спадкоємці за законом ОСОБА_4 , визначені ст.. 529 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), які прийняли спадщину, вправі спадкувати належну йому частку в рівних частинах; 4) ОСОБА_2 , спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , вправі спадкувати не лише належну частку ОСОБА_5 , як члена колгоспного двору, а й частину частки, яку прийняла ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 ; 5) ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 , пропустила строк для прийняття спадщини після її смерті; 6) ОСОБА_3 , як син спадкоємця за заповітом ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , вправі спадкувати за законом частку ОСОБА_4 ; 7) відповідно до ст.. 12 Цивільного кодексу УРМР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, в якій слід визначити частку кожного члена колгоспного двору, головою якого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 23-24)

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 328 ЦК України вказує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачами по справі є: ОСОБА_2 рідна сестра позивача, яка є спадкоємцем по заповіту, на дане майно не претендує, не прийняла його та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, як і не зверталася до суду із позовом про продовження строку на прийняття спадщини, оскільки нею пропущений даний строк, та ОСОБА_3 племінник позивача, який також на вказане майно не претендує та приймати його не бажає, що також підтверджується поданими заявами відповідачів про визнання позовних вимог.

Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зважаючи на те, що відповідачі по справі визнали позов, позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, оскільки він, як вбачається з посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_7 від 30.12.1992 р., відноситься до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави (а.с. 32).

На підставі викладеного й керуючись ст. ст.120, 121,123, 563 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 316-319, 331, 356, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст. 200, 206, 247, 263-265, 273, 352, 355 ЦПК України , суд -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , право власності на домоволодіння, що в цілому складаються з житлового будинку загальною площею 69,0 кв.м., сараю площею 16,1 кв.м., сараю площею 21,5 кв.м., шопи площею 11,6 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м. та криниці площею 4 м.пог., інвентаризаційною вартістю 151 256 гривень, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: