ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 308/2614/23

провадження № 61-17225св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Департамент патрульної поліції, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 квітня 2023 року у складі судді Логойди І. В. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Куштана Б. П., Джуги С. Д., Мацунича М. В. ,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції і Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів із Єдиного казначейського рахунку на свою користь шкоду, завдану незаконними діями державних органів України, у розмірі 104 300,00 грн, а також витрати на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 16 липня 2021 року уповноваженими особами Департаменту патрульної поліції (Управління патрульної поліції у Закарпатській області) безпідставно зупинено автомобіль під його керуванням та надалі притягнуто його до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП.

Також складений протокол про адміністративне правопорушення серії за частиною першої статті 130 КУпАП.

У подальшому рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 308/9445/21, яке набрало законної сили 23 листопада 2021 року, постанову від 16 липня 2021 року серії ЕАН № 4493111 щодо нього скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 11 лютого 2022 року у справі № 308/9596/21 постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 вересня 2021 року скасовано, а провадження щодо нього за частиною першою статті 130 КУпАП закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Також 12 жовтня 2021 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП та відносно нього складено постанову серії ЕАО № 4893084.

29 грудня 2021 року Ужгородський міськрайонний суд виніс рішення у справі № 308/14049/21 (набрало законної сили 11 січня 2022 року), яким скасував постанову від 12 жовтня 2021 року серії ЕАО № 4893084, складену відносно нього.

Вважає, що внаслідок незаконних дій працівників Департаменту патрульної поліції і Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо складання зазначених протоколів йому було завдано матеріальну та моральну шкоду, яку просив відшкодувати у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів із Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 суму 20 500,00 грн на відшкодування шкоди (10 000 грн - моральна шкода; 10 500,00 грн - витрати за надання правничої допомоги). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що неправомірне притягнення позивач до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та частиною першою статті 121 КУпАП призвело до завдання йому моральної шкоди, яка виразилася у моральних (душевних) стражданнях, що були викликані вимушеними діями щодо доведення відсутності в своїх діях правопорушення та з метою захисту свого порушеного права.

Розмір моральної шкоди, заявлений позивачем, суд вважав недоведеним і, виходячи з обставин справи, наданих доказів, принципів справедливості, виваженості, розумності, і визначив відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Суд також дійшов висновку, що понесені позивачем витрати в зв`язку з наданням йому юридичної допомоги підлягають відшкодуванню.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року за наслідками розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 квітня 2023 року змінено, викладено абзац другий резолютивної частини в такій редакції: «Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму 11 500,00 грн у відшкодування шкоди (1 000,00 грн) у відшкодування моральної шкоди та 10 500,00 грн у відшкодування витрат за надання правничої допомоги)».

В іншій частині рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 квітня 2023 року залишено без змін.

Зважаючи на доведеність факту відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, враховуючи вимоги розумності, добросовісності, виваженості, враховуючи обставини справи та нетривалість у часі конфліктного випадку, справедливим у даній ситуації апеляційний суд вважав розмір моральної шкоди 1 000 грн, у зв`язку з чим змінив рішення місцевого суду.

У решті апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним і обґрунтованим та не вбачав підстав для скасування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

03 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мельник П. П. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 29 січня 2019 року в справі № 807/257/14, від 31 жовтня 2022 року в справі № 400/5692/22, від 21 червня 2022 року в справі № 908/1006/21, від 22 квітня 2019 року в справі № 236/893/17, від 20 вересня 2018 року в справі №686/23731/15-ц, від 21 серпня 2019 року в справі № 523/13432/16-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2022 року в справі № 9901/72/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга свідчить про те, що судові рішення оскаржуються лише в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди, в частині щодо стягнення витрат на правничу допомогу не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при зменшенні розміру заявленої позивачем моральної шкоди.

Суди помилково не врахували спеціальну норму Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», яка визначає мінімальний розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача у цій справі.

Інші доводи учасників справи

Департамент патрульної поліції через свого представника Черкасова М . М плдав відзив, у якому просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що позивач жодним чином не довів спричинення йому моральної шкоди. Судові рішення, якими дії працівників патрульної поліції з приводу зазначених позивачем обставин визнані незаконними чи протиправними, відсутні.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу № 308/2614/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції і Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про відшкодування шкоди.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що 16 липня 2021 року уповноважені особи Департаменту патрульної поліції (Управління патрульної поліції в Закарпатській області) зупинили автомобіль під керуванням позивача та притягнули його до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови серії ЕАН № 4493111 за частиною 5 статті 121 КУпАП.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 308/9445/21 постанову від 16 липня 2021 року серії ЕАН № 4493111 відносно ОСОБА_1 скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Рішення суду набрало законної сили 23 листопада 2021 року.

Окрім того, 16 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 295148 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 02 вересня 2021 року у справі № 308/9596/21 ОСОБА_1 визнано винним за частиною першою статті130 КУпАП та накладено стягнення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 11 лютого 2022 року постанову Ужгородського міськрайонного суду від 02 вересня 2021 року скасовано, провадження щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП. Постанова набрала законної сили в день її прийняття (11 лютого 2022 року).

12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП та відносно нього складено постанову серії ЕАО № 4893084.

29 грудня 2021 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області виніс рішення у справі № 308/14049/21, яким скасував постанову від 12 жовтня 2021 рокусерії ЕАО № 4893084, складену відносно ОСОБА_1 . Рішення суду набрало законної сили 11 січня 2022 року.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій є посилання заявника на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 29 січня 2019 року в справі № 807/257/14, від 31 жовтня 2022 року в справі № 400/5692/22, від 21 червня 2022 року в справі № 908/1006/21, від 22 квітня 2019 року в справі № 236/893/17, від 20 вересня 2018 року в справі №686/23731/15-ц, від 21 серпня 2019 року в справі № 523/13432/16-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2022 року в справі № 9901/72/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 зазначав, що підставою для відшкодування моральної шкоди є, зокрема незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності та закриття справ про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону України від 1 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз положень статті 1 та 2 Закону надає підстави для висновку, що закриття справи про адміністративне правопорушення є підставою для відшкодування особі, відносно якої порушувалась адміністративна справа, а в подальшому така справа була закрита, компенсації моральної шкоди.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) викладено правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Суди попередніх інстанцій, виходячи з того, що ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу працівниками патрульної поліції безпідставно, постанови про накладення адміністративних стягнень скасовані, а провадження у справах закриті у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, дійшли висновку, що незаконним притягненням до адміністративної відповідальності позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у приниженні його честі, гідності, моральних переживаннях, які викликані відсутністю справедливого провадження при порушенні питання про складання протоколів про адміністративні правопорушення одразу за декількома статтями КУпАП, що потребувало встановлення справедливості, доведення його невинуватості.

При цьому, апеляційний суд обґрунтовано вважав, що сума в 1 000,00 грн є цілком адекватною завданій позивачу шкоді та справедливою.

Висновок апеляційного суду узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), згідно з яким розмір моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен проводити до її безпідставного збагачення.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок по доведенню обставин заподіяння моральної шкоди та визначення розміру компенсації на її відшкодування покладається на позивача.

Встановлюючи протиправність дій суб`єкта владних повноважень та, відповідно, наявність підстав для стягнення моральної шкоди, суди не мають своїм обов`язком присуджувати розмір вказаної шкоди виключно в тій сумі, яка зазначена позивачем у позовній заяві. Суди, визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, повинні виходити із засад розумності та справедливості(постанова Верховного Суду від 26 січня 2021 р. у справі №335/5271/17).

У постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17, від 13 березня 2024 року у справі № 712/10999/22 Верховний Суд зазначив, що, визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд повинен виходити із засад розумності та справедливості. Із огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди першої та апеляційної інстанцій, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди суд оцінює ступінь моральних страждань позивача, враховує короткочасність конфліктної ситуації, наявність психологічного стресу у позивача після подій, а також наявність у позивача моральних (душевних) страждань, що були викликані вимушеними діями щодо доведення відсутності в своїх діях правопорушення з метою захисту свого порушеного права.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги розумності, добросовісності, виваженості, а також короткочасність конфліктної ситуації, зменшив розмір стягнутої судом першої інстанції з відповідача моральної шкоди з 10 000 грн до 1 000,00 грн.

З такими висновками суду апеляційної інстанції Верховний Суд погоджується та вважає, що доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Пунктом 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року за № 106/1131 визначено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з частиною третьою статті 13 Закону провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Оскільки позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності уповноваженими особами патрульної служби, під слідством чи судом не перебував, правильним є висновок апеляційного суду про те, щодо спірних правовідносин не застосовуються положення статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Тому аргументи касаційної скарги щодо стягнутого розміру моральної шкоди є безпідставними.

Колегія суддів відхиляє посилання в касаційній скарзі на неврахування судами висновків, викладених Верховним Судом в постановах, що зазначені заявником в касаційній скарзі, оскільки висновки у цих справах та у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші аргументи касаційної скарги є ідентичними доводам заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, тому Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі доводи, які не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що суди порушили норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та постанова апеляційного суду в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду в оскарженій частині - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 квітня 2023 року у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та постанову Закарпатського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун