Провадження №2-зз/369/21/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Соловюк В.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника відповідача адвоката Старик Володимира Михайловича про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівна» інституту садівництва Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_3 , Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області треті особи Національна академія аграрних наук України, Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оазис-ДМ» про визнання права постійного користування земельною ділянкою, скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування у постійне користування земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

У січні 2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову. Мотивував його тим, що позивачем не наведено обґрунтованих аргументів, підтверджених доказами, що відповідачем вчиняються або будуть вчинятися дії спрямовані на ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Жодних дій щодо предмету спору, які б свідчили про зазначене, відповідачем не було вчинено ані після подання первісної позовної заяви ані після подання позовної заяви у справі, що розглядається. Поділ земельної ділянки відбувся за декілька місяців до звернення позивача до суду, внаслідок реалізації відповідачем правомочностей власника земельної ділянки. Тобто, фактично, заходи забезпечення позову було застосовано лише у зв`язку із потенційною можливістю ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведеного відповідного обґрунтування та доказів. Також вказав, що позивачем не було обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову, не зазначено обставини, які б свідчили б про те, що відповідач має намір відчужити спірну земельну ділянку або якимось іншим чином перешкодити виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Враховуючи викладене просив суд скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2023 року.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги клопотання підтримав, просив суд задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача щодо задоволення заяви заперечував, просив суд відмовити.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали заяви, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях відпала.

Помилковість, незаконність чи безпідставність, з точки зору учасника процесу, застосування заходів забезпечення позову не є такими обставинами в розумінні передбаченої процесуальним законом процедури скасування забезпечення позову, а лише можуть слугувати підставою для оскарження судового рішення до суду вищої інстанції, для чого чинним законом передбачена процедура апеляційного та касаційного оскарження судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.12.2023 року накладено арешт на земельні ділянки:

- площею 1,5817 га з кадастровим номером :09:004:0209, яка розташована на території Дмитрівської сільської рада Бучанського (колишнього Києво-Святошинського) району Київської область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 224);

- площею 0,6565 га з кадастровим номером :09:004:0235, яка розташована на території Дмитрівської сільської рада Бучанського (колишнього Києво-Святошинського) району Київської область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 224);

- площею 9,3086 га з кадастровим номером :09:004:0234, яка розташована на території Дмитрівської сільської рада Бучанського (колишнього Києво-Святошинського) району Київської область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 224);

- площею 0,7 га з кадастровим номером :09:004:0233, яка розташована на території Дмитрівської сільської рада Бучанського (колишнього Києво-Святошинського) району Київської область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 224);

- площею 0,0534 га з кадастровим номером :09:004:0232, яка розташована на території Дмитрівської сільської рада Бучанського (колишнього Києво-Святошинського) району Київської область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 224);

- площею 4,7996 га з кадастровим номером :09:004:0210, яка розташована на території Дмитрівської сільської рада Бучанського (колишнього Києво-Святошинського) району Київської область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 224).

Зі змісту клопотання про скасування заходів забезпечення позову представник відповідача вказує, що судом не було взяті до уваги правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, забезпечення позову було фактично застосовано лише у зв`язку із потенційною можливістю ухилення відповідача від виконання рішення без наведення відповідного обґрунтування та доказів, позивачем не було обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, заявником не доведено зміни обставин справи в порівнянні з тими, які існували при застосуванні заходів забезпечення позову, а також того, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову відпала. Наведені заявником обставини не можуть бути підставою для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, а могли бути підставою для апеляційного оскарження ухвали суду про забезпечення позову, правом на що сторона відповідача не скористалася.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі виник спір щодо спірних земельних ділянок, на які було накладено арешт.

Відтак, вжиті заходи забезпечення позову відповідають позовним вимогам, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 158, 260 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Старик Володимира Михайловича про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівна» інституту садівництва Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_3 , Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області треті особи Національна академія аграрних наук України, Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оазис-ДМ» про визнання права постійного користування земельною ділянкою, скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування у постійне користування земельної ділянки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ