Провадження № 2/679/38/2024
Справа № 679/862/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Нестерук К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням.

В обґрунтування позову зазначається, що постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.06.2023 (що набрала законної сили 20.06.2023) відповідача було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Так, у період часу з 20 год. 22.04.2023 по 07 год. 24.04.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , пошкодив автомобіль «Renault Megane» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , а саме порозливав на транспортний засіб речовину невідомого походження, внаслідок чого було пошкоджене лакофарбове покриття автомобіля, а саме капоту, даху, задньої частини, а також пластикові деталі автомобіля.

Внаслідок зазначеного правопорушення позивачу була заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Матеріальна шкода полягає у витратах на відновлення автомобіля, зокрема його фарбуванні, заміні задніх фар, поліруванні після фарбування, на що позивачем було витрачено 42900 грн.

Крім того, діями відповідача позивачу була завдана також моральна шкода, яка полягає у тому, що позивач зазнав душевних страждань з приводу вимушених змін у його звичному житті, а саме безпричинного пошкодження його автомобіля відповідачем внаслідок протиправної та зухвалої поведінки останнього по відношенню до належного позивачу майна. В результаті таких дій відповідача ОСОБА_3 не зміг вчасно здійснити заплановану поїздку на автомобілі, був вимушений ремонтувати автомобіль, а також переживає через відсутність відшкодування матеріальної шкоди. Спершу позивач був змушений звертатися до поліції для розшуку та встановлення винної у пошкодженні його автомобіля особи. ОСОБА_4 до цього часу не вибачився за скоєне, не пояснив причину своїх дій та ігнорує вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, що також травмує позивача та призводить до нервувань і переживань через втрату товарного вигляду належного йому транспортного засобу. Виходячи із глибини і тривалості душевних переживань, позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 42900 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, та 1000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн та на професійну правничу допомогу в розмірі 6900 грн.

24.07.2023 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також суддею було задоволене клопотання представника позивача та витребувано з архіву Нетішинського міського суду Хмельницької області матеріали справи про адміністративне правопорушення № 679/660/23 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 17).

11.08.2023 відповідачем було подано відзив на позов, в якому він зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження завданої моральної шкоди та матеріальної шкоди, зокрема визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Renault Megane» із реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с. 28-32).

30.08.2023 судом за клопотанням відповідача у справі була призначена судова транспортно-товарознавча експертиза та зупинено провадження у справі на час проведення цієї експертизи (а.с. 40-41).

17.10.2023 провадження у справі було поновлене у зв?язку із надходженням клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Крім того, судом було вирішено перейти до розгляду зазначеної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 57).

03.11.2023 судом було задоволене клопотання експерта та зупинене провадження на час проведення експертизи (а.с. 75-76).

04.03.2024 провадження у справі було поновлене у зв?язку із надходженням повідомлення експертної установи про неможливість надання висновку експерта з огляду на недостатність матеріалів, необхідних для проведення експертизи (а.с. 90).

У судове засідання позивач не з?явився, його представник ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та вказала, що позивач не став ремонтувати пошкоджений ОСОБА_4 автомобіль, оскільки ОСОБА_3 пояснили, що фарба на сонці з часом буде вигоряти і колір у пофарбованих місцях зрештою буде відрізнятися. З огляду на це позивач продав автомобіль, знизивши його ціну на вартість пошкодження відповідно до рахунку, наявного в матеріалах справи. При цьому обов?язку зберігати автомобіль позивач не мав.

Відповідач у судове засідання не з?явився, його представник ОСОБА_2 заперечувала проти позову, зазначивши, що стороною позивача не було надано належних доказів на підтвердження розміру завданого матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу, зокрема висновку експерта, надання якого є необхідним з огляду на положення ст. 7 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні». Водночас які вихідні дані надавалися ФОП, рахунок якого додається до позову, залишається незрозумілим, а сама довідка надана через 12 днів після огляду автомобіля поліцейським. У той же час моральна шкода походить в матеріальної, а отже позовні вимоги в частині її стягнення також не підлягають задоволенню.

Заслухавши представників сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.06.2023 ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. У постанові зазначається, що у період часу з 20 год. 22.04.2023 по 07 год. 24.04.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , пошкодив автомобіль «Renault Megane» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , а саме порозливав на транспортний засіб речовину невідомого походження, внаслідок чого було пошкоджене лакофарбове покриття автомобіля, а саме капоту, даху, задньої частини, а також пластикові деталі автомобіля (а.с. 5-6).

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що власником транспортного засобу «Renault Megane» із реєстраційним номером НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_3 (а.с. 8-9).

Як зазначається у довідці приватного підприємця ОСОБА_5 від 26.04.2023, наявній у матеріалах відповідної справи про адміністративне правопорушення, вартість відновлювальних робіт (фарбування) автомобіля «Renault Megane» із реєстраційним номером НОМЕР_1 становить 40000 грн (а.с. 8 матеріалів справи про адміністративне правопорушення).

Як вбачається з рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 від 04.05.2023, загальна вартість ремонту автомобіля «Renault Megane» із реєстраційним номером НОМЕР_1 складає 42900 грн, а саме: 1) фарбування автомобіля із затратними матеріалами 38000 грн; 2) заміна задніх фар 2800 грн; 3) полірування автомобіля після фарбування 2100 грн (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 761/12945/19, який суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, оскільки судом було встановлено, що внаслідок винних дій ОСОБА_4 був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, що полягає у вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, та складає 42900 грн.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на відсутність належних доказів вартості завданої адміністративним правопорушення матеріальної шкоди з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, серед іншого, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами, а також всіма суб?єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб?єктами цивільно-правових відносин.

Необхідність оцінки майна (КТЗ) передбачена зокрема Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки за приписами закону відшкодуванню страховиком підлягає оцінена шкода. Отже, проведення оцінки майна є обов`язковим у правовідносинах між страховиком, страхувальником та потерпілою особою.

Правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, які не містять вимоги щодо обов`язкової оцінки майна (оціненої шкоди). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому із повідомлення експерта вбачається, що надання висновку експерта з відповідного питання є неможливим з огляду на недостатність матеріалів, необхідних для проведення експертизи, у той час як у судовому засіданні представники обох сторін погодилися щодо необхідності проведення такої експертизи на підставі наявних матеріалів справи у зв`язку з тим, що відповідний автомобіль позивачем був відчужений, і будь-яких клопотань стороною відповідача щодо витребування додаткових документів або витребування автомобіля у третіх осіб у судовому засіданні не заявлялося (а.с. 48, 68, 84-86).

Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності та розумності та уможливив уникнення винної у заподіянні шкоди особи відповідальності обовязку відшкодування такої шкоди.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 752/20375/15-ц зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

Виходячи зі встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди ОСОБА_3 , що полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та пошкодженням його транспортного засобу, що сталося з вини ОСОБА_4 . У той же час, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений у позовній заяві розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 4000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в загальному розмірі 1073,60 грн підтверджується квитанцією від 17.07.2023 (а.с. 1). Враховуючи те, що судом задоволено 88,7% позовних вимог (46900 грн х 100% / 52900 грн), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 952,28 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1073,60 грн х 88,7% / 100%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 завдану адміністративним правопорушення матеріальну шкоду в розмірі 42900 грн та моральну шкоду в розмірі 4000 грн, а всього у розмірі 46900 (сорока шести тисяч девятисот) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 952,28 грн (дев`ятисот п`ятдесяти двох гривень двадцяти восьми копійок).

Повне рішення суду складене 15.04.2024.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Представник позивача: адвокат Оліферук Жанна Антонівна (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса місця роботи: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, просп. Незалежності, буд. 14).

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Представник відповідача: адвокат Котюк Тетяна Анатоліївна (РНОКПП НОМЕР_6 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_4 ).

Суддя І.Г. Безкровний