Справа № 523/7571/23
Провадження №2/523/1940/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.,

за участю секретаря судового засідання Магденко С.В.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (), за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Ніли Євгенівни про скасування рішення державного реєстратора, про державну реєстрацію прав, про визнання іпотеки припиненою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Н.Є. про скасування рішення державного реєстратора - Приватого нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Н.Є. про державну реєстрацію прав індексний номер: 61358850 від 04.11.2021 року, про визнання припиненою іпотеки, що виникла на підставі договору іпотеки, посвідченого 16.07.2008 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., номер в реєстрі 4253, у зв`язку з припиненням зобов`язання що витікає з кредитного договору №1-277/ФКВІП-07 від 16.07.2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що квартира АДРЕСА_1 , належала дідусеві позивачів - ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 , виданого 12.10.2006 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради. Право власності зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.10.2006 року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини жодна особа не подала, але спадщину, яка складалася тільки з вказаної квартири прийняли бабуся позивачів - ОСОБА_4 та батько позивачів ОСОБА_5 , оскільки були спадкоємцями першої черги та на момент смерті були зареєстровані разом з померлим, що підтверджується матеріалами реєстраційної справи про осіб зареєстрованих в квартирі. З заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину вони не звертались.

Єдиним майном ОСОБА_3 була квартира, яку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 успадкували в наступних частках, дружина (бабуся позивачів) - ОСОБА_4 -3/4 , та син - ОСОБА_5 - 1/4.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності за дідусем позивачів - ОСОБА_3 зареєстроване 24.10.2006 року на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_3 , виданого 12.10.2006року Виконавчим комітетом Одеської міської ради. У вказаному свідоцтві зазначено, що підставою для його видачі є довідка житлового-будівельного кооперативу «Ленінський-24» № 196 від 21 жовтня 2006 року (посилання на дату 21 жовтня 2006 року є вочевидь помилковим, оскільки Свідоцтво про право власності не може бути видане пізніше довідки, яка стала підставою для його видачі, що підтверджується наявною в інвентаризаційній справі довідкою житлового-будівельного кооперативу «Ленінський-24» № 196 від 21 вересня 2006 року).

Довідка № 196 містить інформацію про те, що ОСОБА_3 є членом ЖБК «Ленінський-24», з 01.01.1975 року. Крім того, довідкою підтверджується, що станом на 01.01.1990 року пай за квартиру АДРЕСА_1 сплачений в повному обсязі.

З вказаного вбачається, що ОСОБА_3 розрахувався за квартиру в період з 01.01.1975 року по 01.01.1990 року та є власником вказаної квартири.

Згідно інформації, отриманої 20.12.2022 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян витягу 3, дідусь позивачів - ОСОБА_3 перебував у шлюбі з бабусею позивачів ОСОБА_6 з 25.09.1968 року.

Квартира була спільною сумісною власністю ОСОБА_7 , в силу ст. 60 СК України, оскільки набута ними за час шлюбу. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, встановлена чисельною судовою практикою та є основою в питаннях поділу майна подружжя.

Оскільки квартира була спільною сумісною власністю, то ОСОБА_4 належала 1/2, а після смерті ОСОБА_3 вона успадкували, ще 1/4, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, що разом складало 3/4.

Батько позивачів - ОСОБА_5 був єдиним сином ОСОБА_3 , а тому, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України отримав у спадок 1/4 від квартири.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

На момент відкриття спадщини з ним проживала його мати (бабуся позивачів) ОСОБА_4 . Крім того він був батьком двох неповнолітніх дітей (позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачів.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 1261 ЦК України, з 18.08.2021року власниками квартири з відповідними частками стали: ОСОБА_4 - 5/6, ОСОБА_1 - 1/12, ОСОБА_2 - 1/12.

Оскільки іншого майна в ОСОБА_5 (позичальник за кредитним договором) не було, відповідно до вимог ст. ст. 1218 та 1282 ЦК України, в редакції, що діяла на момент відкриття спадщини, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували обов`язок оплатити борг за кредитним договором в межах 1/4 вартості квартири, кожен по 1/12.

Бабуся позивачів ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На момент відкриття спадщини, що залишилась після її смерті єдиними спадкоємцями були її рідні онучки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які постійно проживали та були зареєстровані разом з бабусею, а тому в рівних частках прийняли спадщину, що складалась, 5/6 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ст. ст. 1266, 1268 ЦК України. Внаслідок чого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спадкували по 5/12 квартири.

Після смерті бабусі позивачів власниками квартири з відповідними частками стали: ОСОБА_1 - 1/2; ОСОБА_2 - .

Позивачі вказують, що розмір зобов`язань за кредитним договором, що отримали позивачі у спадок склав 1/4 частки від вартості квартири, яка з урахуванням послідовного спадкування отримали позивачі, а саме:

2/12 - на пряму, після смерті батька; 1/12 - після смерті бабусі.

З письмовою заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину до 22.12.2022 року позивачі не звертались, оскільки особи які прийняли спадщину законодавчо не обмежені в часі на отримання свідоцтва.

Позивачі вказують у позовній заяві, що на початку листопада 2022 року до позивачів звернулися невідомі особи з вимогами про виселення. Звернувшись за правовою допомогою, позивачами отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається наступне.

30.10.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Червинською Н.Є., яка діяла, в якості державного реєстратора, право власності на квартиру зареєстроване за ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Згідно інформаційної довідки № 314079555, право власності на квартиру перейшло до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» придбало права кредитора за кредитним договором.

Згідно скан-копій документів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підставою для звернення стягнення були наступні документи.

Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.10.2021 року, подана представником ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» ОСОБА_8 ; договір іпотеки, посвідчений 16.07.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., номер в реєстрі 4253; звіт про оцінку майна від 22.10.2021 року; вимога про усунення порушень основного зобов`язання від 10.07.2020 року вих. № 2422754/ЖД683 на ім`я дідуся позивачів - ОСОБА_3 , який помер як зазначено вище ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вимога про усунення порушень основного зобов`язання від 10.07.2020 року вих. № 2422754/ЖД682 на рідного батька позивачів - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія поштового відправлення № 03 2, згідно якого ОСОБА_5 особисто отримав повідомлення № 2422754/ЖД682; копія поштового відправлення № 03 4, згідно якого ОСОБА_3 особисто отримав повідомлення № 2422754/ЖД683.

Позивачі вказують у позовній заяві, що про наявність будь-яких боргів ОСОБА_3 та про перебування квартири в іпотеці позивачам не було відомо.

Ознайомившись з копією поштового відправлення № 03 4, згідно якого дідусь позивачів особисто отримав повідомлення № 2422754/ЖД683 виявлено, що підпис в графі отримувач дуже схожий на підпис ОСОБА_3 , яким підписано договір іпотеки від 16.07.2008 року. Та обставина, що дідусь на момент отримання вказаного повідомлення помер за 12 років до дати отримання повідомлення вказує на те, що зацікавленими особами, здійснено підробку вказаного повідомлення, з метою формального виконання вимог п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Ідентична ситуація з поштовим відправленням № 03 2, згідно якого ОСОБА_5 особисто отримав повідомлення № 2422754/ЖД682, при цьому батько позивачів помер за 9 років до дати отримання повідомлення.

З огляду на вказане очевидною є підробка документів, внаслідок чого ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» незаконно заволоділо квартирою АДРЕСА_1 , що є кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 190 КК України.

Враховуючи вказані обставини позивачі 11.11.2022 року звернулися до Суворівської окружної прокуратури м. Одеси з заявою скоєння злочину. На підставі вказаної заяви здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження № 0000076.

В ході проведення досудового розслідування ухвалою Суворівського районного суду м. Одеси від 18.11.2022 року по справі № 523/14639/22 на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт та заборонено ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» користуватися квартирою.

У зв`язку з тим, що відомості досудового розслідування можуть підтвердити або спростувати обставини, що входять в предмет доказування за цим позовом, позивачі, в порядку ст. ст. 221, 222 КПК України, звернулись до Суворовської окружної прокуратура міста Одеси з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та надання письмового дозволу на розголошення його відомостей.

Постановою Прокурора від 29.03.2023 року клопотання задоволено.

В результаті ознайомлення позивачі, відносно квартири АДРЕСА_1 отримали копії матеріалів нотаріальної справи з оформлення іпотеки, витребувані у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоуосової ; матеріалів інвентаризаційної справи, витребувані в Одеського міського БТІ; матеріалів реєстраційної справи про осіб зареєстрованих в квартирі, витребувані в Департаменті надання адміністративних послуг Одеської міської ради.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.05.2023 року позовні заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» , за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Ніли Євгенівни про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, про визнання іпотеки припиненою залишено без руху.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 14.06.2023 року на 11 годин.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.02.2024 року на 09 годин 30 хвилин.

У судове засідання з`явився представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Андебура А.І., позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судове засідання з`явилася представник відповідача ТОВ «Укрдебт Плюс» - адвокат Храпенко С.В., позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову. Надав до суду письмовий відзив який міститься в матеріалах справи.

У судове засідання третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Н.Є. не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, про причини не явки суд не повідомила.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, вважає про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» , за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Ніли Євгенівни про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, про визнання іпотеки припиненою є не обґрунтовані, не доказані, тому не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що 16 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", з однієї сторони, та ОСОБА_5 , як Позичальником, з другої сторони, було укладено Кредитний договір № 1-277/ФКВІП-07.

За умовами вказаного договору (п.п. 1.1 - 1.5), сума кредиту наданого позичальнику - 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США 00 центів, строк кредитування - 180 місяців, дата повернення кредиту - "15 липня 2022 року, мета кредитування - споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом - 14,6%.

В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором 16 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", з однієї сторони, та ОСОБА_3 як Іпотекодержателем. з другої сторони, який є майновим поручителем ОСОБА_5 , було укладено Іпотечний договір 1-277/ФКВШ-07.

За умовами вказаного іпотечного договору (п.п. 1.1-1.2) іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №1-277/ФКВІП-07 від „16" липня 2007 року (а також будь-якими змінами та доповненнями до нього, в тому числі стосовно зміни процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо), укладеним між іпотекодержателем і ОСОБА_5 (Позичальник), за умовами якого останній зобов`язаний Іпотекодержателю до „15" липня 2022 року повернути кредит у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США 00 центів, сплатити проценти за користування ним у розмірі 14.6 (чотирнадцять цілих шість десятих) % річних та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором (надалі - Основне зобов`язання).

Предметом іпотеки є квартира під АДРЕСА_1 , житловою площею 37,1 кв.м. загальною площею 62.4 кв.м (Предмет іпотеки).

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_3 яке видано Виконавчим комітетом Одеської міської ради 12.10.2006 року, та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 24.10.2006 року, номер запису 300 в книзі 50к-103, реєстраційний номер 16460244; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 24.10.2006 року за № 12255929.

30 червня 2010 між ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого ТОВ «Український промисловий банк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно зазначеного договору про передачу активів від 30.06.2010 року, ПАТ «Дельта Банк» отримав, в тому числі, права вимоги за кредитним договором №1-277/ФКВІП-07 від 16.07.2007 року та забезпечувальним іпотечним договором №1-277/ФКВІП-07 від 16.07.2007 року.

13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений Договір №2244/К про відступлення прав вимоги, згідно якого право вимоги за Кредитним договором №1-277/ФКВІП-07 від 16.07.2007 року та Іпотечним договором №1- 277/ФКВІП-07 від 16.07.2007 року перейшло до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

У зв`язку з наявною заборгованістю за Кредитним договором №1-277/ФКВІП-07 від 16.07.2007 року, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» з метою захисту свого майнового права прийняло рішення про звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку, обрало передбачений положеннями іпотечного договору та ст.ст.35. 37 Закону України «Про іпотеку» спосіб захисту порушеного права - позасудове врегулювання спору.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні письмові відомості, а саме відсутня письмова довідка про погашення боргу ОСОБА_5 за Кредитним договором №1-277/ФКВІП-07 від 16.07.2007 року, який був укладений 16 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", з однієї сторони, та ОСОБА_5 , як Позичальником, з другої сторони, було укладено Кредитний договір № 1-277/ФКВІП-07.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , яке видано Першим Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 6173.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 , яке видано Другим Малиновським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2004.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 , яке видано Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області , актовий запис № 779.

Судом встановлено, із матеріалів справи вбачається, що матеріали справи не містять письмових відомостей про видачу та отримання свідоцтва про право на спадщину після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Також, відсутні письмові відомості про видачу та отримання свідоцтва про право на спадщину на майно після померлого ОСОБА_3 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому на праві власності.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь -які письмові відомості стосовно спадкування ОСОБА_5 після його померлого ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) батька ОСОБА_3 , а також відсутні будь-які письмові відомості стосовно отримання позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( арк.сп.25);

Отже, станом на день постановлення рішення по справі 03.04.2024 року, в матеріалах справи відсутні письмові вищевказані письмові докази про прийняття спадщини, з урахуванням черговості осіб, які відносяться до Книги Шостої, Глави 84, Цивільного кодексу України.

Відповідно до письмової довідки № ПЗ 59140 ф/л від 07.04.2022 року вбачається, що позивачка ОСОБА_9 , зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , з 13.04.2009 року по теперішній час ( арк.сп.112);

Відповідно до письмової довідки № ТЗ- 211131- ф/л від 10.12.2019 року вбачається, що позивачка ОСОБА_10 , зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , з 13.04.2009 року по теперішній час ( арк.сп.112);

Судом встановлено, із матеріалів справи вбачається що позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , з 13.04.2009 року по теперішній час.

В матеріалах справи, станом на 03.04.2024 рік, відсутні письмові відомості, а саме свідоцтво про прийняття спадщини позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 після померлого ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) дідуся ОСОБА_3 , а також відсутні письмові відомості, а саме свідоцтво про прийняття спадщини позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 після померлого ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) батька ОСОБА_5 .

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачі звернулися до суду з позовними вимогами про скасування рішення державного реєстратора - Приватого нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Н.Є., про державну реєстрацію прав індексний номер: 61358850 від 04.11.2021 року, про визнання припиненою іпотеки, що виникла на підставі договору іпотеки, посвідченого 16.07.2008 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., номер в реєстрі 4253, у зв`язку з припиненням зобов`язання що витікає з кредитного договору №1-277/ФКВІП-07 від 16.07.2007 року.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні письмові матеріали реєстраційної справи про державну реєстрацію прав індексний номер: 61358850 від 04.11.2021 року, рішення державного реєстратора - Приватого нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Н.Є..

В судовому засіданні 03.04.2024 року, представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Андебура А.І., не заявляв клопотання про витребування матеріалів реєстраційної справи 61358850 від 04.11.2021 року, для огляду у судовому засіданні, і на питання суду про витребування вищевказаної реєстраційної справі відмовився.

Судом встановлено, що матеріали цивільної справи № 523/7571/23 не містять матеріали реєстраційної справи про державну реєстрацію прав індексний номер: 61358850 від 04.11.2021 року, рішення державного реєстратора - Приватого нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Н.Є..

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є Товариство з обмеженою відповідальністю « УКРДЕПТ ПЛЮС», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 61358850 від 04.11.2021 року яке видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Червинською Н.Є..

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон №898-IV), в редакції, що діяла на момент реєстрації права власності на нерухоме майно) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно частин 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV, в редакції, що діяла на момент реєстрації права власності на предмет іпотеки) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За змістом статті 18 Закону № 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень., а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно із пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127 в редакції, що діяла на момент реєстрації права власності на предмет іпотеки), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Отже, на державного реєстратора, під час вчинення такої реєстраційної дії, законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 61 Порядку № 1127, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

У даному випадку умовами іпотечного договору від 16 липня 2007 року, зокрема пунктом 4 договору іпотеки передбачено, порядок звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки.

У наведених вище правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Враховуючи зазначені вище норми Порядку, Закону України «Про іпотеку» та 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підтвердженням отримання ОСОБА_11 письмової вимоги Банку, яка пересилалася поштою рекомендованим листом, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270 (з відповідними змінами та доповненнями), та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року №211 (з відповідними змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року по справі №367/2020/15-ц звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача.

У постанові від 28.08.2018 року по справі 925/1265/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію.

Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.

Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не надали суду письмових доказів в обгрунтування позовних вимог.

Також, суд вважає, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не довели суду ті обставини, на які посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Ніли Євгенівни про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, про визнання іпотеки припиненою задоволенню не підлягають задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 265, ЦПК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Ніли Євгенівни про скасування рішення державного реєстратора, про державну реєстрацію прав, про визнання іпотеки припиненою - відмовити.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.04.04.2024 року.

Суддя: Аліна С.С.