ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 листопада 2023 року, ухвалене суддею Андрієць Д.Д., по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів

встановила:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 26.08.2009 між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 16000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем померлого позичальника є ОСОБА_1 .

Добровільно відповідачем не було сплачено заборгованість позичальника.

З цих підстав просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 15128,63 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 листопада 2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код , МФО 305299, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д) 972,01 грн за рахунок та в межах вартості майна, одержаного у спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та судові витрати в сумі 145,73 грн. В іншій частині відмовлено.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився позивач АТ КБ «ПриватБанк», та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову у розмірі 14156,62 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити повністю. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_2 звернулась до банку з заявою від 26.08.2009 року з метою отримання банківських послуг.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.04.2020 року.

17.08.2020 позивачем 17.08.2020 направлена претензія кредитора до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори та 01.09.200 отримана відповідь, в якій зазначено, що претензія кредитора переслана до приватного нотаріуса Бухарова С.К. за місцем заведення спадкової справи та 04.09.2020 отримана відповідь. Згідно з матеріалами спадкової справи спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , які прийняли спадщину є ОСОБА_1 (частка 2/3) та донька померлої ОСОБА_3 .

Станом на 15.04.2020 заборгованість ОСОБА_2 за тілом кредиту становить 15128,63 грн., що підтверджено розрахунком та випискою по рахунку. Саме вказана сума підлягає стягненню зі спадкоємця спадкодавця ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Гольдінов Ю.Л. вважає рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 17 листопада 2023 року у справі №524/10682/21 законним та обґрунтованим та залишити його без змін, а апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» - без задоволення. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 374 ч.1 п.2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ч.1 п.3,4 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, в тому числі в порядку п.2 ч.8, ч.6 ст. 128 ЦПК України.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гольдінова Ю.Л. надійшло клопотання про розгляд справи у його та відповідача відсутність.

Клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не надходило.

Неявка учасників справи, які належним чином повідомлені про день, час і місце її розгляду, не перешкоджає розгляду справи, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив, що 26.08.2009 ОСОБА_2 підписала заяву, на підставі якої їй банком було надано кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 2000 грн та базовою процентною ставкою - 3% (а.с. 63).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Суми), актовий запис № 980 (а.с. 79, 115)

17.08.2020 позивачем направлено претензію кредитора до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори (а.с. 80, 123).

01.09.2020 отримана відповідь про те, що претензію кредитора надіслано до приватного нотаріуса Бухарова С.К. за місцем заведення спадкової справи та 04.09.2020 отримана відповідь.

Згідно із матеріалами спадкової справи, спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, є ОСОБА_1 (частка 2/3) та донька померлої ОСОБА_3 .

За наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 01.08.2021 заборгованість за кредитним договором б/н від 26.08.2009 становить 15128,63 грн. (а.с. 7-19).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до виписки по картці позичальника ОСОБА_2 станом на 15.04.2020 нею не було погашено 1458,01 грн, отже, вказана сума має бути сплачена спадкоємцями померлої.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем 2/3 частин спадкового майна, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з нього, як правонаступника померлої ОСОБА_2 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» 972,01 грн, пропорційно розміру частки в спадщині.

Також суд першої інстанції послався на те, що долучений позивачем витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому позивач не довів, що саме з доданим до позовної заяви Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», позичальник ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до саме цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку. Тому позивачем не було доведено те, що саме долучені умови і правила, разом із паспортом споживчого кредиту складають кредитний договір між сторонами.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1216 ЦК України визначено, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї(ч.1 ст.1261, ч.3 ст.1268 ЦК України)

Відповідно до статей 1281, 1282 ЦК України (в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно ч.1 ст.256, 257, 264, ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості банком надано виписку по рахунку позичальника ОСОБА_2 , згідно якої станом на 15.04.2020 (день смерті ОСОБА_2 ) розмір заборгованості за кредитним договором б/н від 26.08.2009 р. становить 15128,63 грн. (а.с. 20-61).

Розмір заборгованості стороною відповідача не спростовано належними і допустимими доказами, власного розрахунку розміру заборгованості не надано.

Отже висновки суду першої інстанції про те, що згідно виписки по картковому рахунку станом на 15.04.2020 позичальником не було погашено 1458,01 грн, не відповідають матеріалам справи та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Крім цього суд першої інстанції помилково застосував до правовідносин правову позицію Верховного Суду, надану в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), оскільки правовідносини у цій справі не є тотожними.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем 2/3 частин спадкового майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , розмір заборгованості спадкодавця ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 26.08.2009 становить 15128,63 грн. (за тілом кредиту), що не спростовано відповідачем, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та стягнення зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.08.2009 року в сумі 10085,75 грн за рахунок та в межах вартості майна, одержаного у спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та судових витрат в сумі 3745,50 грн пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374 ч. 1 п. 2, статтею 376 ч. 1 п. п. З, 4, статтями 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 листопада 2023 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.08.2009 року в сумі 10085,75 грн. (десять тисяч вісімдесят п`ять гривень 75 копійок) за рахунок та в межах вартості майна, одержаного у спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та судові витрати в сумі 3745,50 грн. (три тисячі сімсот сорок п`ять гривень 50 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук