Справа № 473/2752/23
РІШЕННЯ

іменем України

"09" квітня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Багрін І.А., представниці позивачки адвоката Вуїв О.В., відповідача ОСОБА_1 , представниці відповідача адвоката Берікул Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості частки у відчуженому спільному майні, поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним боргом зобов`язань за договорами позики,

ВСТАНОВИВ

в червні 2023 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, до відповідача ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості частки у відчуженому спільному майні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони з 04 жовтня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 травня 2023 року розірвано. За час шлюбу та за спільні кошти останні придбали транспортні засоби: легковий автомобіль Volkswagen, модель Golf Plus, 2006 року випуску, vin-код НОМЕР_1 ; вантажний автомобіль Mercedes-Benz, модель 814 фургон, 2001 року випуску, vin-код НОМЕР_2 , право власності на які було зареєстроване за відповідачем. Проте, після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами (19 березня 2023 року) відповідач самовільно, без згоди позивачки, розпорядився вказаними автомобілями, здійснивши їх відчуження 30 березня 2023 року та 05 квітня 2023 року, відповідно.

Проте відповідач, не зважаючи на те, що транспортні засоби належали сторонам на праві спільної сумісної власності, не компенсував позивачці частину вартості цього майна.

В зв`язку з чим, виходячи з рівності часток подружжя в праві спільної сумісної власності, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію частки ринкової вартості транспортних засобів у розмірі 107 360 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 05 червня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19 червня 2023 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 , в якому просив визнати борг у загальному розмірі 131 600 грн. 00 коп. спільним майном подружжя. Обґрунтовуючи вказані вимоги, відповідач зазначав, що кошти на придбання вищевказаних автомобілів були отримані сторонами в борг у ОСОБА_3 (1000 доларів США та 70 000 грн. 00 коп.) та ОСОБА_4 (600 доларів США), тому вказаний борг підлягає врахуванню при вирішенні заявлених позивачкою вимог.

Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року зустрічну позову заяву було об`єднано з первісною позовною заявою для спільного розгляду, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В подальшому представницею позивачки адвокатом Вуїв О.В. було подано заяву щодо доповнення первісного позову вимогою про стягнення грошової компенсації вартості частки причепа марки автопристрій PRU20B, 2022 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , в порядку поділу майна подружжя.

29 серпня 2023 року представниця позивачки адвокат Вуїв О.В. подала відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити. Зокрема зазначала, що позивачці не було відомо про отримання ОСОБА_1 коштів у борг та вона не надавала своєї згоди на укладення будь-яких договорів позики. Водночас, розписки були складені в зв`язку зі зверненням позивачки до суду, зазначені в них позикодавці є батьком відповідача, другом відповідача, що свідчить про недобросовісність дій відповідача при вирішенні питання щодо поділу майна подружжя. При цьому, борг відповідачем не повернутий.

В подальшому, позивачка ОСОБА_2 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з відповідача компенсацію вартості частки відчужених відповідачем транспортних засобів у розмірі 212 830 грн. 00 коп., а також компенсацію вартості частки причепа марки автопристрій PRU20B, реєстраційний номер НОМЕР_4 , в розмірі 11 636 грн. 00 коп. в порядку поділу майна подружжя.

Ухвалою суду від 05 березня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

Представниця позивачки ОСОБА_2 адвокат Вуїв О.В. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала.

Відповідач ОСОБА_1 , його представниця адвокат Берікул Л.В. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнали частково, а саме погодилися сплатити позивачці компенсацію вартості частки відчужених відповідачем транспортних засобів у розмірі 101 996 грн. 50 коп., а також компенсацію вартості частки причепа марки автопристрій PRU20B, реєстраційний номер НОМЕР_4 , в розмірі 8 663 грн. 50 коп., виходячи з його вартості, визначеної суб`єктом оціночної діяльності.

Заслухавши показання свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що сторони з 04 жовтня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 травня 2023 року розірвано. Подружжя має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час сумісного проживання сторін було придбано транспортні засоби: легковий автомобіль Volkswagen, модель Golf Plus, 2006 року випуску, vin-код НОМЕР_1 (07 лютого 2023 року); вантажний автомобіль Mercedes-Benz, модель 814 фургон, 2001 року випуску, vin-код НОМЕР_2 (27 травня 2017 року), причіп марки автопристрій PRU20B номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , право власності на які було зареєстроване за відповідачем.

В подальшому, після фактичного припинення сімейних відносин сторін, вантажний автомобіль Mercedes-Benz, модель 814 фургон, 2001 року випуску, vin-код НОМЕР_2 , перереєстровано на нового власника ОСОБА_6 (мати відповідача) на підставі договору купівлі-продажу від 05 квітня 2023 року, легковий автомобіль Volkswagen, модель Golf Plus, 2006 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , перереєстровано на нового власника ОСОБА_3 (батько відповідача) на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2023 року.

Згідно висновку експерта № 23-3101 транспортно-товарознавчої експертизи від 03 липня 2023 року середня ринкова вартість легкового автомобіля Volkswagen, модель Golf Plus, 2006 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , на момент проведення експертизи складає 233 310 грн. 00 коп., середня ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz, модель 814 фургон, 2001 року випуску, vin-код НОМЕР_2 , на момент проведення експертизи складає 192 350 грн. 00 коп.

Згідно висновку експерта № 23-5243 транспортно-товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 473/2752/23 від 17 січня 2024 року, ринкова вартість причепа марки «Автопристрій PRU20B» номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , станом на дату оцінки складає 23 272 грн. 00 коп.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - постанова Пленуму), а саме в п.п. 23, 24 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, яке ділиться між ними в натурі. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди - судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Положення ч. 1 ст. 70 СК України, п. 30 постанови Пленуму вказують на те, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє (п. 19 постанови Пленуму).

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (п. 30 постанови Пленуму).

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п. 22 постанови Пленуму).

Як зазначалося вище, сторонами за час шлюбу придбано автомобілі, автомобільний причіп.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

Відповідач ОСОБА_1 не спростував презумпцію спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, отже, вищевказані транспортні засоби є об`єктом спільної сумісної власності сторін.

Також, відповідач ОСОБА_1 визнав, що після фактичного припинення сімейних відносин сторін, ним було здійснено відчуження вантажного автомобіля Mercedes-Benz, модель 814 фургон, 2001 року випуску, vin-код НОМЕР_2 , легкового автомобіля Volkswagen, модель Golf Plus, 2006 року випуску, vin-код НОМЕР_5 .

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивачка має право на компенсацію своєї частки у відчуженому майні, а також в порядку поділу майна подружжя отримати компенсацію вартості частки причепа (судом враховано, що причіп, який є неподільною річчю та не може бути поділений без втрати її цільового призначення, та взято до уваги, що причіп перебуває у користуванні відповідача, останній не заперечував проти стягнення з нього грошової компенсації вартості частки позивачки).

При цьому, при визначенні суми компенсації суд виходить з вартості майна, відповідно до висновку експерта № 23-3101 транспортно-товарознавчої експертизи від 03 липня 2023 року, висновку експерта № 23-5243 транспортно-товарознавчої експертизи від 17 січня 2024 року ((233310 +192 350) /2 ; 23272/2)). Відповідачем у передбаченому порядку оцінку вартості транспортних засобів не спростовано.

Щодо визнання боргу спільним майном подружжя, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 13 червня 2023 року була складена розписка, відповідно до якої відповідач отримав у борг у свого батька ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000 доларів США та 70 000 грн. 00 коп. для придбання транспортного засобу, які зобов`язався повернути в строк до 31 грудня 2023 року. Також була складена розписка 16 червня 2023 року, відповідно до якої відповідач отримав у борг від ОСОБА_4 600 доларів США для придбання транспортного засобу, строк повернення боргу встановлено грудень 2023 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 (батько відповідача), ОСОБА_6 (мати відповідача), ОСОБА_4 підтвердили факт отримання відповідачем у борг коштів (щодо дати реальної передачі коштів пояснити не змогли), при цьому документів, які підтверджували, як укладення договорів позики, його умов, а також засвідчували отримання від позикодавців певної грошової суми, в момент їх передачі складено не було. В подальшому, в зв`язку зі зверненням позивачки ОСОБА_2 до суду з позовом про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні подружжя були складені розписки від 13 червня 2023 року, 16 червня 2023 року. Станом на час розгляду справи боргові зобов`язання відповідачем не виконані, вимог до нього щодо повернення запозичених коштів позикодавці не пред`являли.

Як зазначалося вище, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи зі змісту ст.ст. 60, 65 СК України, при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому якщо боргові зобов`язання підтверджуються наявними у справі доказами, такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя.

Разом з тим, для того, щоб врахувати при поділі спільного майна подружжя - борги подружжя, що виникли в інтересах сім`ї, необхідно, щоб вказані борги були сплачені одним із подружжя за рахунок його особистих коштів.

Виконання зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок особистих коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі за правилами ст. 544 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічним позовом обрано невірний спосіб захисту, а тому зустрічний позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, при задоволенні позову, суд зобов`язаний стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім, необхідні для вирішення спору та підтверджені документально судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені останньою та підтверджені документально судові витрати, а саме: 1 073 грн. 60 (судовий збір), 12 904 грн. 92 коп. (витрати на проведення експертиз). Крім того, з відповідача належить до стягнення на користь держави судовий збір у розмірі 1 171 грн. 06 коп. (різниця між розміром судового збору, який підлягав сплаті, та фактично сплаченим).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості частки у відчуженому спільному майні, поділ майна подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , компенсацію вартості частки легкового автомобіля Volkswagen, модель Golf Plus, 2006 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , вантажного автомобіля Mercedes-Benz, модель 814 фургон, 2001 року випуску, vin-код НОМЕР_2 , в розмірі 212 830 (двісті дванадцять тисяч вісімсот тридцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , в порядку поділу майна подружжя компенсацію вартості частки причепа марки автопристрій PRU20B, реєстраційний номер НОМЕР_4 , в розмірі 11 636 (одинадцять тисяч шістсот тридцять шість) грн. 00 коп., залишивши причіп у власності ОСОБА_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним боргом зобов`язань за договорами позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , судові витрати в розмірі 13 978 (тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 171 (одна тисяча сто сімдесят одна) грн. 06 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2024 року.

Суддя Л.В.Лузан