Справа №639/13/24
Провадження №2/639/489/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу № 639/13/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ :

02 січня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Ганга Дмитра Григороовича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №205080, який вчинений 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості за Договором кредиту від 30.09.2008 № Ск-1505-033784/9-2008, укладеним з ПАТ «Родовід Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та вирішити питання щодо судових витрат.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 07.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В.було відкрито виконавче провадження №67791489 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №205080, який був вчинений 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

Зазначив, що заявлена до стягнення за виконавчим написом заборгованість не була безспірною, що виключало можливість винесення виконавчого напису. Строк позовної давності за кредитним договором було пропущено, позивач не укладала жодних кредитних договорів. Крім того, позивачу не направлялась письмова вимога про усунення порушень перед зверненням до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, а нотаріус усупереч чинному законодавству не перевірив цю обставину. Зміст виконавчого напису не відповідає вимогам статті 89 ЗУ «Про нотаріат».

Також представник позивача зазначила, що у день начебто укладення кредитного договору 30.09.2008 позивач мала прізвище « ОСОБА_2 », і лише 25 листопада 2010 року вона уклала шлюб та взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_3 », а тому за будь-яких обставин ОСОБА_1 , як зазначено у виконавчому написі, не могла укласти 30.09.2008 кредитний договір № Ск-1505-033784/9-2008 з Публічним акціонерним товариством «Родовід банк».

Вважає, що виконавчий напис вчинений стосовно ОСОБА_1 не підлягає виконанню, оскільки був виданий з порушенням вимог ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Призначено судове засідання. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 січня 2024 року клопотання представника позивача задоволено.

Залучено до участі у цивільній справі № 639/13/24 за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якості співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місцезнаходження м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5Б.

У задоволенні клопотання представника відповідача відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2024 року витребувано у Центрального міжрегіонального управління Міністерста юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 01001, м. Київ, Печерський район, провулок Музейний, будинок 2-Д, ):

-відомості щодо того, чи передавались на зберігання до Центрального міжрегіонального управління Міністерста юстиції (м. Київ) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем документи нотаріального діловодства, у тому числі щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису №205080, виданого 22.06.2021;

-копії всіх матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису №205080, виданого 22.06.2021.

27 лютого 2024 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надійшла відповідь на відзив, згідно якої повідомили, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису ТОВ «Вердикт Капітал» були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач в своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Окрім того, позивач не надає суду будь-яких доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі, відтак, стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису нотаріуса, немає. Позивач не надає також альтернативного розрахунку заборгованості. Зазначили, що кредитний договір є чинним на даний час, позивачем не надаються будь-які докази щодо недійсності кредитного договору чи окремих його умов, відтак твердження про неправомірність, неправильність нарахування кредитором розміру заборгованості є безпідставним. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Також надали клопотання про зменшення витратна правничу допомогу.

08 березня 2024 року від представника відповідача ТОВ «Дебт Форс» надійшла заява, якою повідомлено, що виконати ухвалу суду про витребування доказів не мають можливості, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.12.2023 у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні №67791489, відкритому на підставі виконавчого напису № 205080 від 22.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості відмовлено.

09 квітня 2024 року від Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) надійшла відповідь на виконання ухвали суду про витребування доказів, згідно якої повідомлено, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Остапенка Є.М. станом на сьогодні до Київського державного нотаріального архіву не передані.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Дебт Форс» в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал»в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Інші сторони в судове засідання також не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити по справі рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні було встановлено, що 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було видано виконавчий напис № 205080.

Згідно виконавчого напису, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», якому ПАТ «Родовід Банк» на підставі договору факторингу від № 23 від 04.07.2019, відступлено право вимоги за кредитним договором від 30.09.2008 № Ск-1505-033784/9-2008, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 (а.с.14).

На підставі виконавчого напису № 205080, виданого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., 07.12.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В.була винесена стосовно ОСОБА_1 постанова про відкриття виконавчого провадження №67791489 (а.с. 33).

Представник позивача зазначає, що заявлена до стягнення за виконавчим написом заборгованість не була безспірною, що виключало можливість винесення виконавчого напису. Строк позовної давності за кредитним договором було пропущено, позивач не укладала жодних кредитних договорів. Крім того, позивачу не направлялась письмова вимога про усунення порушень перед зверненням до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, а нотаріус усупереч чинному законодавству не перевірив цю обставину. Зміст виконавчого напису не відповідає вимогам статті 89 ЗУ «Про нотаріат».

Так, на виконання ухвали суду про витребування доказів від представника відповідача ТОВ «Дебт Форс» надійшла заява, згідно якої повідомлено, що виконати дану ухвалу не має можливості, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.12.2023 у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні №67791489, відкритому на підставі виконавчого напису № 205080 від 22.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості відмовлено.

Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.12.2023 у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні №67791489, відкритому на підставі виконавчого напису № 205080 від 22.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості відмовлено (а.с. 135-136).

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали суду, відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження суд посилався на те, що заявник ТОВ «Дебт Форс» не надав належних та достатніх доказів того, що боржник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 тотожня особа (а.с. 135-136).

09 квітня 2024 року від Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) надійшла відповідь на виконання ухвали суду про витребування доказів, згідно якої повідомлено, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Остапенка Є.М. станом на сьогодні до Київського державного нотаріального архіву не передані (а.с. 146).

А отже, будь-які документи з приводу укладення кредитного договору, розрахунку заборгованості, відступлення права вимоги за кредитним договором в матеріалах справи відсутні.

Крім того, представник позивача зазначила, що у день укладення кредитного договору, а саме: 30.09.2008 позивач мала прізвище « ОСОБА_2 », і лише 25 листопада 2010 року вона уклала шлюб та взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_3 », а тому за будь-яких обставин ОСОБА_1 , як зазначено у виконавчому написі, не могла укласти 30.09.2008 кредитний договір № Ск-1505-033784/9-2008 з Публічним акціонерним товариством «Родовід банк».

Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 25 листопада 2010 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 » (а.с.18).

В свою чергу, дійсно у виконавчому написі № 205080, виданого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М зазначено, що 30.09.2008 кредитний договір № Ск-1505-033784/9-2008 було укладено між Публічним акціонерним товариством «Родовід банк» та ОСОБА_1 , тоді як станом на день укладення кредитного договору позивач мала прізвище ОСОБА_2 .

Отже, належного доказу укладання кредитного договору від 30.09.2008 № Ск-1505-033784/9-2008, між Публічним акціонерним товариством «Родовід банк» та ОСОБА_1 , повідомлення про перехід прав вимоги ПАТ «Родовід банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Дебт Форс» за зазначеним договором матеріали справи не містять та відповідно належні докази на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 саме перед ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Дебт Форс» відсутні.

На думку позивача, виконавчий напис №205080, який виданий 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв`язку з чим він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19), а також Верховний Суд в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 355/1214/16-ц, провадження № 61-25331св18, від 12 березня 2020 року у справі № 754/7994/17-ц, провадження № 61-19592св19.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В обґрунтування позовупредставник позивача посилався на те, що заявлена до стягнення за виконавчим написом заборгованість не була безспірною, що виключало можливість винесення виконавчого напису. Строк позовної давності за кредитним договором було пропущено, позивач не укладала жодних кредитних договорів. Крім того, позивачу не направлялась письмова вимога про усунення порушень перед зверненням до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, а нотаріус усупереч чинному законодавству не перевірив цю обставину. Зміст виконавчого напису не відповідає вимогам статті 89 ЗУ «Про нотаріат».

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Від Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) надійшла відповідь на виконання ухвали суду про витребування доказів, згідно якої повідомлено, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Остапенка Є.М. станом на сьогодні до Київського державного нотаріального архіву не передані.

А отже, будь-які документи з приводу укладення кредитного договору, розрахунку заборгованості, відступлення права вимоги за кредитним договором в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, представник позивача у позовній заяві зазначає, що будь-яких документів від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та/або приватного Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. щодо наявності заборгованості він не отримував.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Відповідачами не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження направлення ним листа-повідомлення з вимогою сплати боргу і отримання/неотримання позивачем такого листа.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Отже, судом було встановлено, що матеріали справи не містять у собі належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 було своєчасно повідомлено про наявність у неї заборгованості.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В свою чергу, представник позивача у позовній заяві вказує на те, що ОСОБА_1 жодних договорів з первісним кредитодавцем та із відповідачами не укладала, на її адресу не надходили повідомлення ані від відповідача, ані від приватного нотаріуса з вимогою про погашення заборгованості та з повідомленням про намір вчинити виконавчий напис.

Так, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, доказів протилежного останнім суду не надано.

Про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізналась після вчинення нотаріусом виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом при вчиненні нотаріального напису було порушено вимоги п. 3.5 ст. 3

Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5.

Окрім того, суду не було надано доказів щодо того, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі оригіналу кредитного договору.

Отже позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису №205080 від 22 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню.

Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останньою відповідно до платіжного доручення №6555-4306-7672-7962 від 29.12.2023 у розмірі 858,88 грн. (а.с. 1)

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1, 34, 50, 88 Закону України «Про виконавче провадження», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №205080, який вчинений 22 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 33 634,70 грн. (тридцять три тисячі шістсот тридцять чотири гривні 70 копійок). Стягнути в рівних долях з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 , судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору по 429,44 грн. (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 копійки) з кожного окремо.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/203, літера 2А, офіс 602;

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5Б;

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович,місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5;

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, місцезнаходження за адресою: м. Харків, вул. Університетська, буд. 33, офіс 7.

Повний текст рішення складено 11.04.2024

Суддя В. В. Труханович