Справа №: 148/53/24
Провадження № 2/148/213/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

представника позивача Кіцули В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Немирівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що з 2009 року проживала із відповідачем ОСОБА_3 у цивільному незареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в с. Сокілець на той час Немирівського району, було народжено двоє дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2018 року позивач самостійно виховує дітей, піклується ними та займається їхнім розвитком. Відповідач ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їхнім навчанням, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, додатково пояснила, що з 2009 року та на протязі трьох років вона проживала разом з відповідачем, а потім виявилися різні погляди на життя на сімейні стосунки та відповідач покинув сім`ю і з того часу не цікавиться долею своїх дітей, не допомагає матеріально, навчальний заклад де навчаються діти відповідач не відвідує, їхнім навчанням не цікавиться, продуктами харчування та медикаментами не забезпечує. Взагалі жодного разу до дітей на дні народження не приїздив, подарунків не дарував. Аліменти згідно рішення суду не сплачує.

Представник позивача, адвокат Кіцула В.І. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, додатково пояснив, що дійсно, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їхнім навчанням, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно своїх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатково пояснив, що з того часу як розійшлися з позивачем, допомоги на утримання дітей не надає, навчанням дітей не цікавиться, аліментів не сплачує, оскільки має нерегулярний дохід. Дні народження дітей не відвідує, вважає, що їм краще буде з мамою. Медичним доглядом, лікуванням дітей не забезпечує та не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. За останні роки тільки один раз спілкувався з сином, коли випадково побачив його проїзжаючи мимо через населений пункт де вони проживають.

Представник органу опіки та піклування Немирівської міської ради у судове засідання надав заяву в якій вказав, що підтримує позовні вимоги позивача та просить задовільнити у судовому порядку та розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 від 21.12.2012 рок, відомості про батьків містять: батько - ОСОБА_3 мати ОСОБА_6 ;

Згідно свідоцтва про народження неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_2 від 06.07.2010 року, відомості про батьків містять: батько - ОСОБА_3 мати ОСОБА_6 ;

Згідно свідоцтва про шлюб від 19.01.2018 року Серія НОМЕР_3 ОСОБА_6 одружилася з ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_8 ;

Згідно довідки Ліцею № 1 м. Немирів ім. М.Д. Леонтовича Немирівської міської ради Вінницької області від 19.02.2024 за № 05-11/80 та 05-11/81, ОСОБА_9 , учитель польської та англійської мови, зарубіжної літератури Ліцею №1 м. Немирова, є класним керівником 8 класу, де навчається учень ОСОБА_4 . Батько, ОСОБА_3 , не приходить на батьківські збори, не цікавиться навчанням сина, що свідчить про те, що він не займається вихованням дитини.

ОСОБА_10 , учитель математики і фізики Ліцею №1 м. Немирова, є класним керівником 6 класу, де навчається учениця ОСОБА_5 . Підтверджує те, що батько, ОСОБА_3 , не приходить на батьківські збори, не цікавиться навчанням ОСОБА_11 , що свідчить про те, що він не займається вихованням дитини.

Судовим наказом від 07.08.2023 року в справі № 930/2108/23, стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви та до досягнення дітьми повноліття .

Довідкою Печерської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 16.02.2024 року підтверджено, що ОСОБА_3 з дітьми до сімейного лікаря не приходив.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 27.07.2023 року посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т.О., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заявив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що житлово-побутові умови відповідають санітарно-гігієнічним нормам проживання. Будинок забезпечений всіма необхідними комунікаціями, меблями та побутовою технікою. Основні потреби дітей забезпечені.

Згідно Рішення виконкому Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області від 15.08.2023 за № 285 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконком вирішив затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області від 15.08.2023 за № 285 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконавчий комітет Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини(стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У статті 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Суд дійшов переконання, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає інтересам дітей, так як відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми освіти.

Також суд врахував нотаріальну заяву ОСОБА_3 , щодо не заперечення останньою позбавлення його батьківських прав відносно своїх дітей, яку він підтримав у судовому засіданні.

Ці докази суд належним чином оцінив у сукупності з іншими доказами у справі, зокрема висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затверджений рішенням виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області від 15.08.2023 за № 285, вважаючи його достатнім та обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 155, 164-166, 180-182, 184, 191 СК України, ст. 4, 13, 19, 76-82, 141, 200, 263- 265, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя осоа: Орган опіки та піклування Немирівської міської ради про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП: НОМЕР_4 відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП: НОМЕР_4 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 РНКОПП: НОМЕР_5 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн..

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 15.04.2024 року.

Суддя О.О.Дамчук