Справа № 367/8025/19
Провадження №2/367/465/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Шемігон В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шевченків двір» про усунення перешкод в користуванні власністю, зобов`язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСББ «Шевченків двір» про усунення перешкод в користуванні власністю, зобов`язати вчинити певні дії. Позов мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (законними представниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), ОСОБА_5 (законними представниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) є власниками квартири АДРЕСА_2 , а громадянин ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_3 . 22 червня 2019 року відповідачі самовільно захопили частку місця загального користування (коридору) сьомого поверху будинку АДРЕСА_4 , та побудували стіну з вхідними дверима до квартир АДРЕСА_5 . Самовільно побудована стіна з вхідними дверима до квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 розташована перпендикулярно близько від вхідних дверей його квартири, що створило значні незручності та унеможливило право на належний відпочинок, тому що близьке розташування самовільно змонтованих вхідних дверей до квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 спричиняють металевий шум при відкритті та закритті цих дверей відповідачами. Сама площа приміщення загального користування стала меншою, а інші співвласники, крім відповідачів, зокрема, і він, позбавлені можливості користуватися загальними приміщеннями у повному обсязі, тобто з використанням всієї площі приміщень, передбаченої технічною документацією на будівлю. Під час незаконного монтажу стіни та вхідних дверей (22 червня 2019р.) до квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 ним була висунута вимога відповідачам про припинення незаконних дій, але вимога була проігнорована. У зв`язку з чим, він звернутися до органів поліції за номером телефону 102. Після прибуття наряду поліції та надання пояснень сторонами, протиправні дії зі сторони відповідачів не припинилися. І, як наслідок, відповідачі змонтували стіну та встановили металеві двері. Дійсним предметом позову є усунення перешкод у користуванні спільною власністю шляхом знесення перегородки та демонтажу встановлених у неї дверей. Просить суд зобов`язати відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (законними представниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), ОСОБА_5 (законними представниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), ОСОБА_6 -відновити стан коридору загального користування до квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_3 , шляхом знесення встановленої стіни з металевими дверима за власний рахунок у коридорі загального користування до квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_3 , та приведення коридору загального користування до попереднього розміру та стану внутрішнього оздоблення (стелю, стіни, підлогу), які існували до проведення переобладнання відповідачами, яким на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , та громадянином ОСОБА_6 , якому на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 . Стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі: судовий збір в сумі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) та витрати на правничу допомогу в сумі 16500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Представником відповідачів адвокатом Лантухом Я.В. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що зазначені позовні вимоги та наведене позивачем їх обґрунтування вважає безпідставними і незаконними з наступних підстав. 12 травня 2016 року зареєстроване об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шевченків двір», на підставі акту прийому-передачі від (дата) року прийняло на баланс житловий будинок АДРЕСА_8 . Оскільки майно, про усунення перешкод в користуванні яким просить позивач, перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку, при розв`язанні цього спору слід застосовувати правила закону, які регулюють правовідносини права спільної сумісної власності. Згідно із роз`ясненнями пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», на яку посилається позивач, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Виходячи з наведеної норми цивільного законодавства і роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, підставою для звернення особи, яка є власником, до суду за захистом права є наявність протиправної поведінки (бездіяльності) з боку відповідача, що створює перешкоди позивачеві у здійсненні ним користування та розпорядження майном, тобто, для застосування судового захисту права власності необхідно не лише констатувати протиправність поведінки відповідачів, але й причинний зв`язок між цією поведінкою і реальними або такими, що припускаються, порушеннями права позивача, а також наявність шкоди правам та інтересам позивача. Зазначаючи, що перегородка встановлена з порушенням наявного порядку для здійснення перепланування позивач вважає, що ці порушення перебувають у причинному зв`язку з перешкодами для здійснення права користування належною об`єднанню певною частиною спільного майна. Однак, позивач без зазначення обґрунтованих пояснень вирішив, що за заявленими ним позовними вимогами мають відповідати власники лише квартир АДРЕСА_5 в цьому будинку, двоє з яких є неповнолітніми. При цьому, будь-яке перепланування власного майна, відповідачі не здійснювали, захоплення місць загального користування (частини коридору) та приєднання їх до своїх квартир також не здійснювали, коридор на сьомому поверсі будинку залишається в своїх визначених технічною документацію межах і розмірах вільним для користування за призначенням, є спільною сумісною власністю всіх власників квартир і нежитлових приміщень, яких чомусь позивач до участі в цій справі не залучає, хоча вказує на те, що їх прав та інтересів даний позов теж стосується. Також позивач, не надає інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна (багатоквартирного будинку), лише копії 1, 13, 15 сторінок інформаційної довідки з 34-ох, чим унеможливлює залучення до участі в справі інших співвласників багатоквартирного будинку, прав та інтересів яких теж стосується предмет даного спору. Розглядаючи вимоги про усунення перешкод у здійсненні користування керуючись наведеними в статті 391 ЦК України і роз`ясненнях постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ( передумовами для звернення до суду за захистом права власності - ознаки порушення цього права з боку відповідачів відсутні. Разом з тим, не можна констатувати наявність ознак перепланування або переобладнання, здійснення яких потребує дотримання певної процедури, встановлення перегородка на сьомому поверсі будинку жодним чином не посягає на несучі конструкції і не перешкоджає жодним чином ні позивачу, ні відповідачам, ні решті співвласників багатоквартирного будинку, ні доступу постачальників комунальних послуг до здійснення відповідних робіт з приладами обліку споживання електричної енергії чи до мереж телекомунікацій, які знаходятьея в коридорі загального користування. Предметом доказування конкретно в цій справі є не лише неправомірність поведінки відповідачів, але й наявність шкоди для позивача від дій відповідачів, в тому числі їх спільності, оскільки позовні вимоги заявлено спільно до всіх відповідачів. Проте, позивач не придумав і не конкретно зазначив, які ж саме його права користування порушено кожним із відповідачів, двоє яких є неповнолітніми, які саме конкретно дії кожного відповідача є незаконними на думку позивача, які саме конкретно його права порушені і в чому полягають перешкоджання в користуванні спільною власністю чи його особистою власністю, а також жодних належних і допустимих доказів перешкод у користуванні власністю до позовної заяви не додав. За викладених обставин справи та норм законодавства вважає, що сторона позивача не довела обставини, на які вона посилалася, оскільки доказування не можуть грунтуватися на припущеннях, а тому невиконання обов`язку по доказуванню для позивача має процесуально-правові наслідки. Просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (треті особи; ОСББ «Шевченків Двір» та Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради) про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов`язання вчинити певні дії -відмовити в повному обсязі. За наслідками розгляду справи стягнути з позивача на користь відповідачів понесені судові витрати на оплату послуг правничої допомоги.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив в якій зазначає, що відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тобто, позов про усунення перешкод у користуванні власністю може бути заявлений і співвласником багатоквартирного будинку для захисту права спільної сумісної власності, і суб`єктом якого цей співвласник є. Відповідач зазначає, що встановлена перегородка на сьомому поверсі будинку не містить ознак перепланування або переобладнання, здійснення яких потребує дотримання певної процедури, не посягає на несучі конструкції і не перешкоджає ні позивачу, ні відповідачам, ні решті співвласників багатоквартирного будинку. Такий аргумент суперечить як законодавству, що регулює відносини здійснення права власності у багатоквартирному будинку, так і діям самих відповідачів. До позовної заяви додана копія заяви відповідачів з проханням погодити встановлення тамбуру перед квартирами 64,65. Слід зазначити, що дана заява була подана вже коли цей тамбур був фактично облаштований відповідачами, і вони дізналися про його заперечення, як, співвласника, проти цього. Тобто, відповідачі, посилаючись у відзиві на відсутність необхідності дотримання погоджувальних процедур, в той же час намагалися дотриматися цих процедур. Слід зазначити, що ОСББ «Шевченків двір» (третя особа на стороні позивача) у відповіді на заяву відповідачів вказало на необхідність демонтувати перегородку. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» питання про використання спільного майна відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників. Листом від 16 січня 2020 року ОСББ «Шевченків двір» повідомило про те, що такі загальні збори не проводилися. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, встановлення відповідачами перегородки у позаквартирному коридорі на сьомому поверсі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_4 , порушило його права, як співвласника багатоквартирного будинку і, зокрема, як співвласника приміщення загального користування, розташованого у цьому будинку. Він саме внаслідок дій відповідачів позбавлений можливості реалізувати права співвласника, зокрема, здійснювати спільне володіння власністю, яке передбачає, серед іншого, погодження будь-яких дій у приміщеннях загального користування із співвласниками. Необхідність погодження прямо передбачена законодавством. Таке погодження відповідачами здійснено не було. Більше того, відповідачі помилково вважають, що в даному випадку воно не потрібне. Крім того, в обґрунтування порушення права. зазначає наступне. У позаквартирному коридорі розміщені щити з приладами обліку споживання електричної енергії, прокладені електричні силові кабелі, мережі телекомунікацій (Інтернет та кабельне телебачення). Частина цих мереж виявилася за перегородкою, яку самовільно встановили відповідачі. Фотофіксація коридору до встановлення перегородки та після цього додана до позовної заяви. При цьому, перегородка облаштована дверима, які зачиняються на замок. Це однозначно виключає вільний доступ до частини вказаних вище мереж та комунікацій, який має бути у приміщеннях загального користування. У разі необхідності здійснення робіт із вказаними мережами ані він, ані ОСББ, ані інші співвласники чи постачальники комунальних послуг позбавлені можливості здійснити ці роботи. Таким чином, відповідачами не спростовано факт облаштування ними перегородки у приміщенні загального користування, не надано правових обґрунтувань своїх дій. Висновок відповідачів про необов`язковість отримання згоди інших співвласників суперечить нормам законодавства, що регулюють відносини здійснення права спільної сумісної власності у багатоквартирному будинку. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Через канцелярію суду від третьої особи ОСББ «Шевченків двір» подано письмові пояснення щодо позову згідно яких вбачається, що позивач та відповідачі є співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_8 , як це передбачено п. 5 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». 24 червня 2019 року до ОСББ від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надій лист (вх. №21). У листі відповідачі повідомляють про те, що ними на 7 поверсі житлового будинку споруджено тамбур. Також з листа випливає, що позивач заперечував проти встановлення тамбуру. В листі відповідачі також зазначили, що позивач намагався отримати попередню згоду на влаштування комірної в вентиляційному каналі, і висловили заперечення проти цього, як співвласники. До вказаного листа від 24.06.2019 року відповідачами додано заяву від цієї ж дати, у якій вони просять голову ОСББ погодити встановлення тамбуру перед квартирами АДРЕСА_5 . При цьому було встановлено, що фактично на момент звернення відповідачів до ОСББ (24.06.2019 р.) тамбур на сьомому поверсі вже був облаштований: встановлено перегородки, двері, які зачинялися на замок, внаслідок чого коридор в цій частині поверху був огороджений. Доступ до огородженої частини коридору виявився закритим. Листом за вих. №21 від 27 червня 2019 року ОСББ надало відповідь власникам квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , в якій зазначило, що їх дії щодо встановлення перегородки та металевих дверей без згоди всіх співвласників є неправомірними. При цьому, заявникам було повідомленої з посиланням на ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»), що їхніми діями порушені наступні обов`язки співвласника: - використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; - не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; -дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку, правил пожежної безпеки. Також заявникам (відповідачам у справі) було роз`яснено, що згідно із п. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідачів повідомлено про те, що їм доведеться демонтувати встановлену перегородку та металеві двері. Відповідачами зазначений порядок здійснення розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності (коридору на сьомому поверсі), порушено шляхом самовільного, без отримання попередньої згоди інших співвласників будівлі (яким є і позивач), встановлення металевої перегородки та дверей, що зачиняються на ключ. А отже, частина приміщень загального користування на сьомому поверсі будівлі виявилася зачиненою, що виключає вільний доступ до неї інших співвласників, комунальних та екстрених служб. З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСББ, як третя особа залучена до участі у справі, вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити та стягнути понесені ним судові витрати по справі.

Представник відповідачів адвокат Лантух Я.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив відмовити в їх задоволенні, оскільки, порушень прав позивача з боку відповідачів не має. Співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 мають право на спільне користування коридором на сьомому поверсі, що є в загальному доступі усім мешканцям будинку, жодних перевірок, щодо викладеної ситуації компетентними органами не проводилося, ОСББ не було складено жодного акту, яким підтверджено факт обмеженого доступу до приміщень загального користування, зокрема коридору на сьомому поверсі вище зазначеного будинку, будь яких скарг від співмешканців будинку на незаконні дії відповідачів не надходили.

Представник третьої особи ОСББ «Шевченків двір» Верега О.В. в судовому засіданні зазначила, що вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Козир О.В. подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності представника служби та прийняти рішення, враховуючи інтереси дитини.

Заслухавши учасників розгляду, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 25.12.2015 року СТА 915822, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.12.2015 № 50888752 однокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна від 01.06.2018 № 126097483: - квартира АДРЕСА_9 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 1/4 частки кожному; квартира АДРЕСА_10 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Зі статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шевченків двір», затвердженого установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_11 , протокол установчих зборів 09.04.2016 р. зі змінами вбачається, що ОСББ «Шевченків двір», створене мешканцями будинку за адресою: АДРЕСА_8 забезпечує санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам; забезпечує дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, даний факт підтверджено учасниками розгляду та представником третьої особи ОСББ «Шевченків двір» ОСОБА_7 .

З копії листа вх.№ 21 від 24 червня 2019 року голові ОСББ «Шевченків двір» вбачається, що власники квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_3 повідомляють, що ними на 7 поверсі житлового будинку споруджено тамбур, який не передбачає втручанню в несучі конструкції, не перешкоджає потраплянню мешканців 7 поверху до своїх помешкань та не порушує їх права. Погодження отримано письмово від більшості мешканців поверху та в усні формі від голови ОСББ. Конструкція зведена з метою зменшення потрапляння до їх помешкань сторонніх звуків з загального коридору та є перешкодою проникнення небажаних сторонніх осіб до їх помешкань. При спорудженні конструкції власник кв. АДРЕСА_12 не приховував свого незадоволення.

З копії заяви від 24.06.19 р. голові ОСББ «Шевченків двір» вбачається, що просять погодити встановлення тамбуру квартирам АДРЕСА_5 . Встановлення тамбуру не передбачає втручання в несучі конструкції та не порушує прав інших власників заява містить підписи власників кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_3 , кв. АДРЕСА_13 ОСОБА_8 та кв. АДРЕСА_14 ОСОБА_9 .

Листом за вих. №21 від 27 червня 2019 року ОСББ надало відповідь власникам квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , з якого вбачається, що їх дії щодо встановлення перегородки та металевих дверей без згоди всіх співвласників є неправомірними. Частка коридору, яку відокремили власники квартир АДРЕСА_15 перегородкою з металевими дверима є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Повідомлено про те, що їм доведеться демонтувати встановлену перегородку та металеві двері.

З листа від 16.01.2020р. № 5 голови ОСББ «Шевченків двір» власнику кв. АДРЕСА_12 ОСОБА_1 вбачається, що Загальні збори ОСББ «Шевченків двір» де одним із питань порядку денного було б передбачено передачу частки місця загального користування (коридору) у користування власникам кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та кв. АДРЕСА_7 ОСОБА_6 сьомого поверху будинку АДРЕСА_4 не проводились. Власниками кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та кв 65 ОСОБА_6 правлінню ОСББ «Шевченків двір» дозвіл на переобладнання сьомого поверху будинку АДРЕСА_4 і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень виданий виконавчим комітетом Ірпінської місцевої Ради народних депутатів не надавався.

Згідно протоколу № 09/19 засідання правління ОСББ «Шевченків двір» за адресою: АДРЕСА_4 від 05 серпня 2019р. 7 питанням порядку денного зборів було розгляд заяв власників кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_2 та кв. АДРЕСА_7 ОСОБА_6 про встановлення перегородки на 7-му поверсі другої секції; слухали: ОСОБА_10 проте, що встановлена перегородка та металеві двері не надає вільного доступу до лічильників електромереж та порушує правила протипожежної безпеки. Встановлена перегородка, без згоди всіх власників-сусідів на поверсі, є порушенням прав та інтересів інших співвласників; вирішили: погодити встановлення перегородки та металевих дверей на 7-му поверсі другої секції власникам кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_2 та кв. АДРЕСА_7 ОСОБА_6 ; не прийнято.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з частиною першою статті 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку, регулюють Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Право спільної сумісної власності не передбачає визначення часток співвласників у праві спільної власності, на відміну від права спільної часткової власності, учасник якої наділений правом вимагати виділення йому в натурі частини майна у володіння та користування (частини друга - четверта статті 358 ЦК України), а також самостійно розпоряджатися своєю часткою (стаття 361 ЦК України).

Однак співвласники майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, не тільки володіють та користуються, але й розпоряджаються таким майном за спільною згодою.

Принцип та порядок визначення часток внесків і платежів співвласників на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна встановлений статтею 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", згідно з якою частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Отже, багатоквартирний будинок є житловим будинком, будівлею, призначеною для постійного проживання в ній.

Співвідношення площі житлових приміщень (квартир) у багатоквартирному будинку та площі нежитлових приміщень у ньому зумовлене особливостями розміщення нежитлових приміщень у житловому будинку, тобто за загальним правилом є об`єктивним фактором.

Статтею 18 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідно до цього Закону та статуту зобов`язане: забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам; звітувати загальним зборам про виконання кошторису об`єднання за рік; забезпечувати виконання вимог статуту об`єднання; виконувати свої договірні зобов`язання; забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна; припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласниками; у випадках, передбачених законодавством, статутом об`єднання, представляти інтереси співвласників відповідно до наданих повноважень у відносинах з третіми особами. Виконання зобов`язань об`єднанням належить до повноважень його правління відповідно до статуту об`єднання.

У статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У пункті 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, в редакції, чинній на час влаштування відповідачами тамбурних перегородок, зазначено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Згідно з частиною другою статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що перепланування приміщення спільної сумісної власності може бути здійснено з дотримання встановленого законом порядку, в тому числі за згодою осіб, які володіють цим приміщенням.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-530цс16, на яку послалися суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій і яка є незмінною.

Таким чином прав держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Право власності особи може бути захищено лише у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи не визнання.

Визначальним для захисту права на підставі ст. 391 ЦК України є наявність позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у спрваі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Аналіз статті 391 ЦК України свідчить, що підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником свого права. Таким чином, право власності має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 09 серпня 2018 року у справі № 694/1735/15-ц та постанові Верховного суду від 21 лютого 2018 року у справі №559/2528/15-ц.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановлена перегородка з дверима лише відокремлює частину коридору біля квартир відповідачів та продовжує бути місцем загального користування, жодним чином не впливає негативно на права позивача, як іншого співвласника коридору, оскільки технічні перешкоди у вільному користуванні позивачем коридором спільного користування у під`їзді будинку відсутні, відтак факт порушення відповідачами прав позивача є недоведеним.

Подібна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 р. у справі № 490/940/14-ц.

Позивач не спростовує жодними належними доказами твердження представника відповідачів проте, що відповідачами не проводилося будь якого перепланування власного житла, не відбувалося і збільшення площі їх квартир, за рахунок частини коридору, крім того, в поданій технічній документації позивачем на багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_8 , технічний паспорт станом на 19.11.2015 рік, має такі ж розміри квартир відповідачів, як і документи що посвідчують їх право власності, зокрема інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна від 01.06.2018 № 126097483, таким чином суд приходить що коридор на сьомому поверсі будинку АДРЕСА_8 , де розташовані квартири сторін залишається в своїх визначених технічною документацією межах і розмірах, що спростовує викладене позивачем, про те, що площа приміщення загального користування стала меншою.

Не знайшов підтвердження і той факт, що відсутній вільний доступ до частини коридору, що знаходиться за встановленою перегородкою з дверима, що має замок. Учасниками розгляду суду не подано жадного належного доказу про те, що встановлені двері були зачинені та був відсутній вільний доступ до частини коридору (складені акти членами ОСББ, мешканцями будинку, чи іншими службами суду не надані, не надані дані і щодо проведення відповідних перевірок з цього приводу, чи надходження відповідних скарг).

Крім того, як встановлено судом під час розгляду справи, власники квартир, яких розміщені щити з приладами обліку споживання електричної енергії, прокладені електричні силові кабелі, мережі телекомунікацій (Інтернет та кабельне (телебачення) не мають жодних претензій до відповідачів, щодо порушення їх прав як співвласників будинку.

Суд звертає увагу, що щит з приладами обліку споживання електричної енергії квартири позивача знаходиться не в частині коридору, що міститься за перегородкою.

Що стосується твердження позивача, що встановлення спірної перегородки відбулося без його згоди та будь яких погоджень відповідних органів в тому числі і ОСББ.

Відповідно до наведених в «Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, перепланування: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні різних поверхів багатоповерхових будинків; переобладнання - це улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Умови і порядок переобладнання , перебудови, або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень внормовані п.1.4. «Правил утримання жили будинків та прибудинкових територій». Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування з необхідними на те документами, в тому числі згоду власників, співвласників.

При розгляді справи судом не встановлено наявність ознак перепланування або переобладнання, здійснення яких потребує отримання відповідних дозволів. Крім того, ні позивачем , ні представником ОСББ «Шевченків двір» не було подано жодного належного доказу, який би спростовував даний факт, позивачем не було заявлено і клопотання щодо проведення експертизи.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Межі здійснення цивільних прав встановлені статтею 13 ЦК України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Предметом доказування в цій справі є не лише правомірність поведінки відповідачів, але й наявність шкоди для позивача від дій відповідачів.

Дії відповідачів з використання перегородки не підпадають під обмеження щодо вільного використання своїх прав, встановлені статтею 13 ЦК України, тому припинення права, яке набуте у відсутність зловживань з боку відповідачів, є таким, що не відповідає закону, а вимоги позову є недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

За відсутності доказів, які могли б підтвердити викладені у позові обставини, аргументи сторони позивача набувають форми припущення, на яких не може ґрунтуватися доказування.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/1672416 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обгрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому важливим є встановлення факту порушення, невизнання або оспорювання прав позивача, зокрема наявність перешкод у реалізації своїх повноважень щодо належного йому майна. Натомість саме лише припущення недотримання відповідачами законодавства, без доведення факту порушення, невизнання, оспорювання прав, свобод чи законних інтересів позивача, при вирішенні цивільного позову власника майна не є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1, 4, 10, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 15, 16, 321, 369, 382, 386, 391 ЦК України, ст. 12, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 142, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шевченків двір» про усунення перешкод в користуванні власністю, зобов`язати вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза