Провадження № 22-ц/4808/339/24
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Барков
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів: Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

секретар Гудяк Х. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Савчук Василь Романович, на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2023 року в складі судді Пастернак І. А., ухвалене в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягання заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТзОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду із позовом,в якому просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за договорами у загальному розмірі 128 697,50 грн. та судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 30 січня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (надалі - ТзОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 29308-01/2022.

17 лютого 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (надалі - ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 5553974.

Кредитні договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови договорів, адреса, реквізити та підписи сторін.

Всупереч умовам договорів та вимог законодавства відповідачка не виконала своїх зобов`язань в зв`язку із чим виникла заборгованість.

У подальшому між ТзОВ «ФК «ЄАПБ» та ТзОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» були укладені договори факторингу за умовами яких до позивача перейшло право вимоги до боржників, зокрема, і до відповідачки за вказаними кредитними договорами.

Посилаючись на вказані обставини ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2023 року позов задоволено частково.Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 29308-01/2022 від 30 січня 2022 року в сумі 31 875 грн. з яких: 15 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 16 875 грн. -заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 5553974 від 17 лютого 2022 року в сумі 88 182 грн. 50 коп., з яких: 25 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 63 182 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками.

Також із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» стягнуто судовий збір в розмірі 2 503 грн. 81 коп. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Савчук В. Р., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитні договори з позивачем апелянтка не укладала, тим більше в електронній формі, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не підписувала договорів про надання позики від 31 січня 2023 року та від 19 червня 2023 року. Позивачем до позовної заяви не надано доказів укладення відповідних договорів з ОСОБА_1 , а надані копії кредитних договорів не містять жодних правових підстав та не можуть слугувати доказом безспірності укладення кредитного договору.

Крім того, долучені до матеріалів справи розрахунки заборгованості за кредитом та витяги з Реєстру боржників, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не можуть бути доказом безспірності розміру вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту, надання коштів (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці, є правильними.

Також позивач не обґрунтував нарахування процентів за кредитними договорами від 30 січня 2022 року та 17 лютого 2022 року. Тому заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку.

Отже, з вищенаведеного випливає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не взяв до уваги ту обставину, що позивачем до матеріалів справи взагалі не долучено доказів укладення договорів з відповідачкою та надання їй кредитних коштів, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТзОВ «ФК «ЄАПБ» вказує, що оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, яке підлягало застосуванню. Судом повно з`ясовано фактичні обставини справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2023 року без змін.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судовими повістками, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованим, оскільки відповідачка належним чином не виконувала умови укладених кредитних договорів, у зв`язку з чим стягнув із ОСОБА_1 заборгованість за ними.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

У випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми (частина перша статті 1047 ЦК України).

Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (у редакції, що була чинною на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону).

Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII).

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так відповідно до правових висновків, що викладені Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19 слідує, що за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Суд першої інстанції встановив, що між ТзОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 30 січня 2022 року укладено договір про надання фінансового кредиту № 29308-01/2022 з додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 29308-01/2022 на суму 15 000 грн. строком на 30 днів до 28 лютого 2022 року (а.с. 6-8).

Згідно п. 6.1 цього договору він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерціцю».

ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису (цифрового одноразового ідентифікатора W0163 підписала договір фінансового кредиту № 29308-01/2022 від 30 січня 2022 року та додаток №1 до договору в якому вказаний графік платежів до договору, підтвердивши бажання отримати кредитні кошти та погодження із умовами кредитування та наслідками у разі невиконання зобов`язань за таким договором (а.с. 6-7, 8).

17 лютого 2022 року між ТзОВ «АВЕНТУС Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 5553974 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит в сумі 25 000 грн., на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту. Згідно з п. 1.8 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою складає 204 100 грн.

Договір, додаток № 1 до нього, який містить таблицю обчислення загально вартості кредиту та реквізити для повернення кредитних коштів, Паспорт споживчого кредиту підписані Позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А369032 (а.с. 20-27).

Зазначене вище спростовує позицію ОСОБА_1 про не укладення кредитних договорів і не підписання таких договорів саме відповідачкою, адже вищевказані кредитні договори укладені між сторонами в електронній формі і є такими, що укладені у письмовому вигляді.

Факт отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується довідками від 06 грудня 2023 року та 22 червня 2023 року (а.с. 113, 114).

Крім того, відповідачка всупереч вимогам ч. 3 ст. 12 ЦПК України не надала суду належні та допустимі докази не надходження кредитних коштів на свій рахунок.

Відсутність розрахунку заборгованості за кредитним договором не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки заперечуючи проти розміру такої заборгованості, відповідачка не була позбавлена можливості надати власний розрахунок із відповідними доказами. Проте таким своїм правом не скористалася.

При цьому відповідачкою не було ініційовано питання про витребування додаткових доказів під час подачі відзиву на позовну заяву, а у суду відсутні підстави для визнання наданих стороною позивача доказів такими, що викликають сумніви у їх достовірності.

Враховуючи доведеність наявними в справі належними та допустимими доказами факту укладення із відповідачкою кредитних договорів та беручи до уваги факт невиконання останньою обов`язків по поверненню сум позики, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_1 отриманої позики на загальну суму в розмірі 120 057 грн. 50 коп.

Також є безпідставними доводи скарги щодо не обґрунтування позивачем нарахування процентів за кредитними договорами, оскільки умови нарахування процентів сторони визначили у договорах та ці умови є зрозумілими. З підстав неправильного визначення судом першої інстанції розміру процентів рішення не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Савчук Василь Романович - залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2023 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська