Справа №627/1071/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2024 р. с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Каліберди В.А.,

при секретарі Коломієць Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

30 січня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому від прохав прийняти відповідь на відзив разом з додатками по справі №627/1071/23 до розгляду та долучити до матеріалів цивільної справи. В якості додатків до відповіді на відзив представником позивача долучено: картку обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором №5346778 від 08.01.2022, позичальник ОСОБА_1 ; лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.07.2023 вих №2275 з додатком; витяги з реєстру боржників до договорів факторингу №17052023 від 17.05.2023 та №19062023 від 19.06.2023.

27 лютого 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: копії договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 (повна редакція), розрахунку заборгованості за договором №2906791 від 05.02.2022, інформаційної довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №2643_34 від 09.02.2024, а також клопотання про поновлення строку для надання додаткових доказів доказів по справі №627/1071/23.

Представником відповідача до суду надані заяви, в яких останній заперечував проти задоволення клопотань представника позивача про поновлення строку на подання письмових доказів доказів та їх про приєднання до матеріалів справи.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи представник відповідача був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки).

Суд, ознайомившись з клопотаннями представника позивача, а також з матеріалами справи, вважає, що клопотання представника позивача про поновлення строку для подання письмових доказів та приєднання їх до матеріалів справи підлягають задоволенню на підставі слідуючого.

Пунктом 2 та пунктом 6 ч. 1 ст. 43 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам та користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Виходячи з положень ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх клопотанням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Статтю 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golderv. theUnitedKingdom), заява № 4451/70, § 36).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція),

право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавляє позивача, або інших учасників справи права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи наведені норми процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, доводи представника позивача, викладені в клопотаннях про поновлення строку та долучення до справи доказів, суд визнає причину пропуску строку для подання письмового доказу, які подані представником позивача разом з відповіддю на відзив на позовну заяву та клопотанням про долучення доказів від 27.02.2024 поважною, та вважає, що клопотання підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 83,127 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Поновити представнику позивача строк для подання письмових доказів, які були надані суду 30 січня 2024 року разом з відповіддю на відзив та 27 лютого 2024 року.

Клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи письмових доказів задовольнити.

Приєднати до матеріалів цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості: картку обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором №5346778 від 08.01.2022, позичальник ОСОБА_1 ; копію листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.07.2023 вих №2275 з додатком; копії витягів з реєстрів боржників до договорів факторингу №17052023 від 17.05.2023 та №19062023 від 19.06.2023; копію договору факторингу №17052023 від 17.05.2023 (повна редакція), розрахунок заборгованості за договором №2906791 від 05.02.2022 станом на 17.05.2023; копію інформаційної довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №2643_34 від 09.02.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.А.Каліберда