Справа № 341/98/24
Провадження № 22-ц/4808/657/24
Головуючий у 1 інстанції ВАСИЛЬЦОВА Г. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мула Христина Олегівна, на ухвалу Галицького районного суду від 06 березня 2024 року, у складі судді Васильцової Г.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У лютому 2024 року ОСОБА_2 подав заяву про надання сторонам шестимісячного строку для примирення, посилаючись на те, що відповідач бажає зберегти сім`ю.

Ухвалою Галицького районного суду від 06 березня 2024 року надано сторонам строк на примирення подружжя терміном 6 місяців та зупинено провадження до 06 серпня 2024 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 ,. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду суду першої інстанції, посилаючись на її необґрунтованість, порушення норм процесуального права.

Вказує, що надання судом можливості відповідачу строк в 6 місяців для примирення, позивачка вважає необґрунтованим та таким, що порушує її права.

Стверджує, що судом першої інстанції не враховано викладеного та формально застосовано інститут примирення подружжя. Суд не застосував принципу змагальності сторін та поставив інтереси відповідача вище за інтереси позивачки.

Категорично заперечуючи щодо надання строку для примирення терміном 6 місяців просила суд задовольнити її апеляційну скаргу.

Правом на подачу відзиву відповідач ОСОБА_2 не скористався.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на позицію сторін та обставини, на які посилаються сторони, можливість збереження сім`ї є реальною. Обставин, які би свідчили про те, що заходи до примирення подружжя можуть суперечити моральним засадам суспільства, стороною позивача не наведено. Тому суд дійшов висновку, що сторонам необхідно надати строк для примирення.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, 04.03.2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що у них з відповідачем фактично відсутні сімейні відносин, що призвело до руйнування їх шлюбу. Через часті конфлікти їх шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе.

Заперечуючи проти розірвання шлюбу, 26.02.2024 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив надати строк для примирення подружжя терміном на 6 місяців, посилаючись на те, що підстав для розірвання шлюбу немає, а дружина і чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї, дітьми на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Зупиняючи провадження у справі та надаючи строк для примирення терміном шість місяців, суд першої інстанції посилався на те, що враховуючи обставини даної справи, відсутність у матеріалах справи доказів того, що збереження шлюбу між сторонами суперечить моральним засадам суспільства, а також враховуючи наявність у подружжя неповнолітньої дитини, та те, що сторони не вичерпали всіх можливостей для збереження шлюбних відносин, які тривають між ними, суд дійшов висновку про надання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строку для примирення, що є підставою для зупинення провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя року», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.

Враховуючи те, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, подружжя має неповнолітнього сина, причини, зазначені в позовній заяві позивачем, не дають підстав уважати, що примирення між подружжям неможливо, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про надання терміну для примирення тривалістю 6 місяців та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі, що є обов`язком суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Колегія суддів наголошує, що надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу, а спрямоване виключно на збереження сімейних відносин, як це передбачено вище зазначеними нормами законодавства. Після його закінчення, якщо примирення не відбудеться, суд вирішуватиме справу по суті заявленого позову. Незгода з цим позивача, про яку вона вказує в апеляційній скарзі за наявності клопотання іншого з подружжя, яка бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів щодо примирення сторін.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення підстав для примирення, яке позивач вважає неможливим, колегія суддів відхиляє, враховуючи, що при вирішенні питання щодо зупинення провадження у справі, суд першої інстанції дотримався положень п.4 ч.1 статті 251 ЦПК України, відповідно до якого суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Галицького районного суду від 06 березня 2024 року, якою було зупинено провадження у справі та надано подружжю строк для примирення, є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотримання норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мула Христина Олегівна, залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду від 06 березня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О. Томин