10.04.2024 Суддя Попова В. О.
Справа № 644/2496/24
Провадження № 2-о/644/82/24
УХВАЛА

10 квітня 2024 року Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Попова В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про встановлення факту смерті

у с т а н о в и в:

До Орджонікідзевського районного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті с. Тавільжанка, Дворічанської селищної територіальної громади, Куп`янського району, Харківської області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ознайомившись з даною заявою, суд приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Заява про встановлення факту смерті особи повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 318 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Однак, в порушення вказаної норми заявником не додані до заяви докази в підтвердження родинних стосунків з померлим.

До заяви додано довіреність від 28.12.2023, згідно якої ОСОБА_5 , уповноважую ОСОБА_1 , бути її представником в державних та інших органах, зазначених в довіреності, щодо спадкових прав на будь-яке майно, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак зі змісту заяви не вбачається ким доводиться ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , і як це відноситься до предмету спору.

Пунктом 5 ч.3 ст.175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Статтею 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Положеннями ст. 318 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5 (далі - Правила) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу ІІ Правил, орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання особи, якій відмовлено в державній реєстрації актів цивільного стану у зв`язку з наявністю однієї з підстав, зазначених в абзаці першому цього пункту, повинен викласти причину такої відмови в письмовій формі.

Згідно частини другої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Водночас, 07 травня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» № 2217-IX від 21 квітня 2022 року, на підставі якого частина третя статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» викладена в наступній редакції: «Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану».

З огляду на викладене, законом визначено позасудовий порядок встановлення факту, про який просить заявник.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником не обґрунтовано у своїй заяві причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, зокрема, не надано доказів того, що заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті особи, не обґрунтовано в чому полягає неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті на підставі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

За умови недотримання заявником визначеної процедури, звернення до суду з вимогою про встановлення факту смерті є передчасним.

Крім того, в порушення вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заява не містить: зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із заявою (за наявності).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявник не вказує відомості про наявність або відсутність електронного кабінету заінтересованих осіб.

За правилом ч. 8 ст. 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом. Особливості використання електронного підпису в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відповідно до частини 7 статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Однак, всупереч викладеному, до сформованої в підсистемі «Електронний суд» заяви, заявником не додано докази надсилання листом з описом вкладення заінтересованим особам копії заяви та доданих до неї документів.

Подана до суду через систему «Електронний суд» позовна заява не містить відомості щодо реєстрації третіх осіб в системі «Електронний суд», що позбавляє суд можливості у разі відкриття провадження на виконання вимог статті 190 ЦПК України направити копію заяви з копіями доданих до неї документів.

Крім того в заяві зазначено в якості заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 але відсутні підтвердження того, що вони звертались до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Таким чином не підтверджується їх процесуальний статус в даному провадженні.

В порушення вимог ст. 175 ЦПК України, не зазначено щодо наявності у заявника або інших осіб оригіналів письмових або електронних доказів, які додані до заяви.

Заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи ( вимога п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Крім того, заява не містить підтвердження заявника про те, що нею не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав, що суперечить п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши що позовну заяву, подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини 3 ст. 185 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху. Протягом встановленого строку заявнику необхідно усунути недоліки зазначені в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 294, 315, 317, 318 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Залишити без руху заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту смерті та надати строк для усунення зазначених недоліків протягом 10 днів з моменту отримання позивачем зазначеної копії ухвали, роз`яснивши, що у разі невиконання вищевказаних вимог у встановлений суддею строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.04.2024.

Суддя В.О. Попова