Справа № 128/240/20
Провадження № 22-ц/801/1096/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дамчук О. О.
Доповідач :Матківська М. В.
УХВАЛА

17 квітня 2024 рокуСправа № 128/240/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору державного нотаріуса Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О.П., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року у цивільній справі № 128/240/20.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якому просила: поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду; продовжити строк на подання апеляційної скарги на ухвалу суду; постановити окрему ухвалу відносно судді Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчука О.О.; надати новий строк для усунення недоліків.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року суд зазначає наступне.

Так, клопотання мотивоване тим, що оскаржувана ухвала постановлена 06 березня 2024 року, а повний її текст оприлюднено та направлено до системи ЄСІТС лише 22 березня 2024 року, а тому вказаний строк має відраховуватись з такої дати.

Проте, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі підстави про поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому скарга не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження в справі, з огляду на таке.

За правилами ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. ч. 6 ст. 272 ЦПК днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилами ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів апеляційної скарги та результату аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувана ухвала суду постановлена 06 березня 2024 року, а повний її текст оприлюднено та направлено до системи ЄСІТС лише 22 березня 2024 року, тому у своєму клопотанні позивач вказує на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду має відраховуватись із цієї дати.

Між тим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року подала 10 квітня 2024 року (робочий день середа), за допомогою засобів поштового зв`язку, що підтверджується відповідним штампом АТ «Укрпошта», тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, оскільки останнім днем подачі апеляційної скарги, в силу ч. 1 ст. 354 ЦПК України вважається 21 березня 2024 року, так і поза межами строку, в межах якого заявник мав право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження згідно ч. 2 статті 354 ЦПК України, а саме 08 квітня 2024 року, який є першим робочим днем після вихідного (строк апеляційного оскарження за позицією позивача закінчувався 06 квітня 2024 року вихідний день, субота).

Поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження згідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України заявником не наведено.

За таких обставин, вказані в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року, наведені позивачем у клопотанні, є неповажними, в зв`язку з чим позивачу слід звернутись до апеляційного суду із новою заявою про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску, з наданням доказів, що підтверджують такі причини.

Крім того, частиною 4 статті 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються, крім іншого, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Всупереч зазначеній нормі, позивачем такі документи до апеляційної скарги не додано, судовий збір згідно вимог Закону України "Про судовий збір" не сплачено, а підстави звільнення від спати судового збору відсутні.

Так, п.п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду фізичною особою апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення зазначеної норми застосовуються при поданні апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Враховуючи викладене, заявнику слід здійснити сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у сумі 605,60 грн та для приєднання до матеріалів справи надати Вінницькому апеляційному суду оригінал платіжного документа про оплату вказаних витрат, які перерахувати за наступними банківськими реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0002856

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Вінницький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа)

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Крім цього, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Проте до поданої апеляційної скарги не додано примірників останньої з додатками, відповідно до кількості учасників справи.

За таких обставин, позивачу слід подати до апеляційного суду примірник апеляційної скарги з додатками для всіх учасників справи.

Згідно частини 2 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві стаття 185 ЦПК України.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. ст. 356, 357 ЦПК України, а апелянту надається строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Вирішуючи клопотання про продовження строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, оскільки Конституцією України, Цивільним процесуальним кодексом України та законами України не передбачено продовження строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції не може вийти за межі чинного законодавства України, тому в задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Вирішуючи клопотання в частині постановлення окремої ухвали відносно судді Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчука О. О., суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст. 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Згідно ч. 10 ст. 262 ЦПК України суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

З аналізу сказаної статті вбачається, що окрема ухвала суду це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.

Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

Причини та умови, що сприяли вчиненню порушення можуть полягати у неналежному виконанні посадовими особами обов`язків, перевищенні влади чи зловживанні нею тощо.

Окрема ухвала (постанова) має бути обґрунтованою і вмотивованою. Вона може бути винесена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли вчиненню злочину або іншого правопорушення. Обставини, які належать до причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, підлягають всебічному, повному та об`єктивному дослідженню в судовому засіданні. За необхідності слід заслухати показання осіб, дії або бездіяльність яких сприяли вчиненню злочину, витребувати додаткові матеріали, призначити експертизу або здійснити інші процесуальні дії.

В окремій ухвалі (постанові) суд повинен указати, в чому конкретно полягають встановлені порушення закону, які саме права громадян порушено, або зазначити причини й умови, що сприяли вчиненню порушення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що статтею 262 ЦПК України не встановлено прямий обов`язок суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали.

Посилання заявника на тривалість складення суддею місцевого суду повного тексту оскаржуваної ухвали суду, як на підставу постановлення окремої ухвали відносно судді Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчука О.О., не є тими достатніми, передбаченими законом підставами, для постановлення окремої ухвали з урахуванням всіх необхідних для цього обставин справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимога позивача про постановлення окремої ухвали відносно судді Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчука О. О., не підлягає задоволенню, оскільки постановлення окремої ухвали пов`язується з дискрецією (власним розсудом) суду, підстав для реалізації якої в даній справі, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 356, 357, 359, 360, 361 ЦПК України суд,

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на апеляційне оскарження та постановлення окремої ухвали відмовити.

Визнати неповажними підстави зазначені ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

В іншому випадку скарга буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Роз`яснити позивачу, що протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали вона має право звернутися до апеляційного суду із новою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, вказавши підстави для поновлення такого строку та надавши відповідні докази. У разі якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська