Номер провадження: 22-з/813/171/24
Справа № 496/3508/21
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
16.04.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
з участю секретаря Виходець А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Калиніної Анастасії Олександрівни, представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати всіх сум під час звільнення, -
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати всіх сум під час звільнення.
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 квітня 2023 року узадоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Калиніна А.О., представник ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року апеляційна скарга адвоката Калиніної А.О., представника ОСОБА_1 задоволена частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 квітня 2023 року в частині стягненнясереднього заробітку за час затримки та стягнення моральної шкоди скасовано.

Прийнята постанова.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» про стягненнясереднього заробітку за час затримки та стягнення моральної шкоди задоволені частково.

Стягнуто з ДП«Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту на користь ОСОБА_1 середній заробіток з дня його звільнення з 21.04.2021 року до 21.05.2021 року та з 29.06.2021 року по 01.09.2021 року у розмірі 58523 грн. 24 коп. з відрахуванням податків.

Стягнуто з ДП «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Стягнуто ДП «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» на користь держави судовий збір у розмірі 4540 грн.

В решті рішення залишено без змін.

18 березня 2024 року адвокат Калиніна А.О., представник ОСОБА_1 звернулася досуду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, в якій просить стягнути з ДП «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 28 250 грн., посилаючись на те, що під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 , представник ДП «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України» подала до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, в якій просила заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України, в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити повністю, залишити без змін постанову Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, оскільки вважає, що заявлені витрати на правову допомогу в розмірі 28 250 грн. не відповідають принципу співмірності.

Також звернула увагу на те, що підприємство має державну форму власності, відповідно і прибутки від його діяльності належать Державі, що скеровуються, зокрема, на обороноздатність країни.

В судове засідання, призначене на 16 квітня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, був сповіщений належним чином (а.с.214, зв.б. т. 2).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , представника ДП «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України», перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення заяви, з наступних підстав.

Згідно до ст.382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Частинами другою-п`ятою статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з заявленим розміром витрат на правову допомогу, представником ДП «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України» - Чабан О.О., подано до суду заперечення на заяву.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок міститься постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2021 року між адвокатом Павленко А.Л. та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги №33/05, згідно п. 4.2. якого гонорар адвоката визначається у розмірі 1000 грн.

27 травня 2021 року між адвокатом Павленко А.Л. та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №1 до договору №33/05 про надання правової допомоги від 27 травня 2021 року, відповідно до якої були внесені зміни до п.1.3., також був скорегований п. 4.2. у зв`язку із збільшенням обсягу наданої правової допомоги, а саме: за складення та подання претензії сплачується гонорар в розмірі 1000 грн., за складення та подання адвокатського запиту сплачується гонорар в розмірі 250 грн., складення та подання до суду позову з додатками сплачується гонорар в розмірі 2500 грн.

Згідно рахунку-фактури №33/05-1 від 27.05.2021 року вбачається, що за надання правової допомоги, а саме складення та подання претензії та адвокатського запиту оплата за договором склала 1000 грн.+250 грн., а всього 1250 грн.

Згідно рахунку-фактури №33/05-2 від 13.07.2021 року вбачається, що за надання правової допомоги, а саме складення та подання до суду позовної заяви з додатками оплата склала 2500 грн.

З меморіальних ордерів вбачається, що ОСОБА_1 за надані послуги адвоката 27 травня 2021 року було сплачено 1000 грн., 15 червня 2021 року було сплачено 250 грн., 13 липня 2021 року було сплачено 2500 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що 25 серпня 2021 року між адвокатським об`єднанням «Захист» в особі голови - адвоката Зачепіло О.В. та ОСОБА_1 укладений договір №23/1 про надання адвокатських послуг.

Відповідно до акту, виконаних робіт за договором про надання адвокатських послуг №23/1 від 25.08.2021 року послуга за підготовки відповіді на відзив на позовну заяву склала - 1500 грн., уточнена позовна заява склала - 1500 грн.

Згідно з квитанцією, за надані послуги ОСОБА_1 було сплачено 3000 грн.

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд, з урахуванням задоволених позовних вимог, заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу, вважає, що з того, що за розгляд справи у суді першої інстанції з ДП «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати за надання правничої допомоги у розмірі 1935 грн.

При цьому, визначаючи розмір судових витрат на правову допомогу, колегією суддів було враховано принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних робіт адвокатом, також взято до уваги заперечення на заяву про стягнення судових витрат та вартість наданих послуг.

Враховуючи те, що при ухваленні постанови судом не було вирішено питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає, щозаява адвоката Калиніної А.О., представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а тому понесені ОСОБА_1 витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції підлягають стягненню у розмірі 1935 грн. з ДП «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення».

Щодо заявлених витрат за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з заявою про стягнення витрат за надання правничої допомоги, заявник зазначив, що судом не були враховані витрати на правничу допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, до постановлення судового рішення апеляційним судом ОСОБА_1 , а також його представник - адвокат Калиніна А.О., які брали участь у розгляді справі, не скористалися правом подати заяву про надання відповідних доказів до апеляційного суду або заявити про такий намір до закінчення судових дебатів в апеляційному суді, відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України.

Постанова Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року була направлена ОСОБА_1 , а також його представнику - адвокату Калиніній А.О. на їх електронну адресу 26 лютого 2024 року (174 зв.б., 175 т. 2).

Направлення на адресу Одеського апеляційного суду 18 березня 2024 року через електронний суд заяви, яка отримана судом 18 березня 2024 року, за встановлених у обставин не є належним способом повідомлення суду про намір подати докази після рішення суду та не свідчить про те, що заявник у належній формі до закінчення судових дебатів подав заяву, передбачену статтею 246 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви про стягнення з ДП «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» на користь ОСОБА_1 понесених витрат за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву адвоката Калиніної Анастасії Олександрівни, представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат - задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову про стягнення судових витрат у цивільній справі за апеляційною скаргою адвоката Калиніної Анастасії Олександрівни, представника ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 квітня 2023 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати всіх сум під час звільнення.

Стягнути з ДП «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту - національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати за надання правничої допомоги у розмірі 1935 гривень, понесених в суді першої інстанції.

Заяву адвоката Калиніної Анастасії Олександрівни, представника ОСОБА_1 про стягнення витрат за надання правничої допомоги, понесених в суді апеляційної інстанції - залишити без розгляду.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 17 квітня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова