КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №644/1408/22
Провадження № 2/552/339/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.04.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Кузіної Ж.В.
секретаря судового засідання Кумир О.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що між сторонами 19 лютого 2008 року укладено договір №HAXRRU17330882, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит, а відповідач взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов`язання не виконав. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором № HAXRRU17330882 від 19.02.2008 року, 14 травня 2009 року АТ КБ «Приват Банк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . 06 липня 2009 року судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м.Харкова стягнуто з ОСОБА_1 , заборгованість на користь АТ КБ «Приват Банк» в розмірі 9014,81 грн., нараховану станом на 26.03.2009 року.
Позивач зазначив, що відповідно до ст. 599 ЦПК України, винесення Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 06.07.2009 року судового наказу не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторони зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. З відповідача судовим наказом стягнуто заборгованість за кредитним договором за період 19.02.2008 р. по 26.03.2009 р., з 19.05.2009 року по 15.12.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 16 737,95 грн., яка складається з 14 606 грн. 93 коп.індекс інфляції за прострочення виконання зобов?язання, 2 131 грн. 02 коп. -3 % річних від простроченої суми,яку просив стягнути разом з судовими витратами.
Згідно розпорядження Голови Верховного Суду №7/0/9-22 від 14.03.2022 на підставі ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за Київським районним судом м. Полтави.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причина неявки не відома.
Відповідно до довідок від 13.02.2024 року, 21.03.2024 року на офіційному веб-сайті Київського районного суду м. Полтави розміщено оголошення про ОСОБА_2 , в судове засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Суд, керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів, з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши докази у справі, дійшов до наступних висновків.
Судом установлено, що судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06.07.2009 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» стягнуто заборгованість по кредитному договору від 19.02.2008 року HAXRRU17330882 в сумі 9014 грн. 81 коп.
Суду не надано належних доказів, що відповідач виконав судове рішення , а отже допустив прострочення грошового зобов`язання.
Прострочена сума заборгованості становить 16 737 грн. 95 коп.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором.
За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101%.
На цій підставі, AT КБ «Приватбанк» здійснено нарахування 3% річних та індексу інфляції, що полягає в компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку виконаного AT КБ «Приватбанк» за період з 19.05.2009 р. по 15.12.2021 р. складає 16 737 грн. 95 коп., з яких: розрахована сума за ставкою 3% річних 2 131 грн. 02 коп.; індекс інфляції 14 606 грн. 93 коп.
Відповідач не скористався своїм правом надати суді відзив з приводу заявлених позовних вимог чи контррозрахунок.
Тому суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення три відсотки річних за час прострочення зобов`язання у розмірі 2 131 грн. 02 коп. та на відшкодування інфляційних витрат позивача 14 606 грн. 93 коп., а всього 16 737 грн. 95 коп.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.
З відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2481 грн. на відшкодування понесених судових витрат .
Керуючись ст.ст. 10,12,81, 141,259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» три відсотки річних за час прострочення зобов`язання у розмірі 2 131 грн. 02 коп., на відшкодування інфляційних втрат14 606 грн. 93 коп., судові витрати 2481 грн., а всього 19 218 грн. 95 коп. (дев?ятнадцять тисяч двісті вісімнадцять гривень дев?яносто п?ять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк (місце знаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код в ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Головуючий Ж.В. Кузіна