Номер провадження: 22-ц/813/1083/24
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді ДришлюкаА.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одеса справу за апеляційною скаргою адвоката Зозулянського Дмитра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 15 грудня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса - Дудінової Інни Дмитрівни, про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

08.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеса із позовною заявою до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса - Дудінової Інни Дмитрівни, про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що на початку 2020 року ОСОБА_3 , вдова ОСОБА_4 , померла у м. Монпельє, Франція. Після смерті рідної сестри ОСОБА_3 позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса - Дудінової Інни Дмитрівни від 24 травня 2021 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з розбіжністю прізвища померлої, оскільки в одних документах вказано прізвище « ОСОБА_3 », а в інших « ОСОБА_3 », та не надано підтвердження, що померла і ОСОБА_1 - є рідними сестрами, наявна невідповідність вимогам чинного законодавства заповіту, відсутність можливості встановлення частки житлового будинку, а також Малиновський районний суд м. Одеси помилково визнав дійсним договір купівлі-продажу. 11 січня 2021 року до суду надано додаткові пояснення адвоката Зозулянського Дмитра Олександровича, відповідно до яких відповідно до Закону Французької Республіки за № 2014-873 «Про фактичну рівність жінок та чоловіків» від 04 серпня 2014 року в офіційних документах посадові особи зобов`язані вказувати дівоче прізвище заміжніх жінок, а не прізвище чоловіка. Пізніше, до суду було надано письмове пояснення адвоката Зозулянського Д.О., відповідно до яких ОСОБА_3 , вдова ОСОБА_4 , померла у м. Монпельє, Французька Республіка, у зв`язку з чим органами цієї держави було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 . В подальшому ОСОБА_1 звернулась до посольства України для виготовлення апостилю зазначеного свідоцтва про смерть. При цьому, посольство України не має повноважень самостійно зареєструвати смерть особи та видати свідоцтво про смерть українського примірника. Зазначене право мають виключно органи реєстрації актів цивільного стану країни, де настала смерть особи.Судом встановлено, що спадкоємці ОСОБА_3 першої черги померли, а саме: мати ОСОБА_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_11 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 є її рідна сестра ОСОБА_1 - спадкоємець другої черги (т. 1, а.с. 1-10).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 15 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 було вирішено задовольнити частково, встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 є рідною сестрою позивачки, в іншій частині позовних вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 5000,00 грн. (т. 2, а.с. 232-240).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Зозулянський Дмитро Олександрович в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржуване рішення скасувати в частині визнання ОСОБА_2 неналежним відповідачем та в частині стягнення на її користь понесених судових витрат, ухвалити в цій частині нове, яким вказати, що ОСОБА_2 є належним відповідачем по справі, в задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення судових витрат відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права в частині стягнення з позивача судових витрат на користь відповідача, та зазначення, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем. Разом з тим, зазначене рішення не містить з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими. Окрім того, апелянт наголошує на тому, що Малиновський районний суд м. Одеса при ухваленні рішення дійшов хибного висновку про те, що представник ОСОБА_1 не заперечував проти стягнення з позивача судових витрат ОСОБА_2 . Також у відзиві та судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, хоча й зазначав, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, таким чином представник відповідача фактично погоджується з тим фактом, що ОСОБА_2 є належним відповідачем по справі(т. 3, а.с. 1-8).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження (головуючий суддя - Бездрабко В.О.) (т. 3, а.с. 17) та ухвалою від 01 березня 2023 року справу призначено до розгляду (т. 3, а.с. 28).

01 березня 2023 року апеляційним судом постановлено ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвокат Зозулянського Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2022 року про закриття провадження (головуючий суддя - Бездрабко В.О.).

У зв`язку з достроковим закінченням відрядження судді Херсонського апеляційного суду Бездрабко В.О., згідно рішення Вищої ради правосуддя № 567/0/15-23 від 30 травня 2023 року,протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 12 червня 2023 року, цивільну справу було розподілено на колегію суддів: головуючого суддю Дришлюка А.І., суддів - Приходько Л.А., Кутурланова О.В. (т. 3, а.с. 48). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, було здійснено заміну склад колегії суддів на постійно діючий склад, а саме - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (т. 3, а.с. 50-51).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.06.2023 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду (т. 3, а.с. 52-54).

Учасники провадження своїм правом закріпленим положеннями ст. 360 ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

У зв`язку із перебуванням на лікарняному судді-учасника колегії суддів Сегеди С.М., протоколом повторного автоматизованого розподілу було здійснено заміну відсутнього судді-учасника на резервного - ОСОБА_15 .

Сторони про дату, час та місце судового розгляду повідомленні належним чином в судове засіданні не з`явилися.

07.03.2024 року на адресу суду надійшла заява представника апелянта - адвоката Зозулянського Д.О., згідно якої останній апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності. Від державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса на адресу суду також було направлено відповідну заяву щодо розгляду справи за її відсутності (т. 3, а.с. 80).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Дослідивши наявні матеріали справи, апеляційним судом встановлено наступні обставини справи.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 визнається судом неналежним відповідачем у справі, що є підставою для відмови у задоволенні позову до названого відповідача. При цьому, на переконання суду, є доведеним факт того, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Встановлення зазначеного факту надасть право ОСОБА_1 , як єдиному спадкоємцю ОСОБА_3 , на реалізацію права на спадкування майна, в тому числі й нерухомого, яке належало ОСОБА_3 .

Разом з тим, враховуючи відсутність заперечень представника позивача адвоката Зозулянського Д.О. щодо розміру судових витрат суд приймає рішення про часткове задоволення вимог адвоката Савіна С.О. про розподіл судових витрат, з огляду на наступне. Договір про надання правової допомоги від 19.01.2022 року укладено щодо надання правової допомоги по цивільній справі № 521/13647/21 щодо трьох позовних вимог, а саме про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на об`єкт нерухомості в порядку спадкування за законом, хоча фактично представництво інтересів ОСОБА_18 здійснено адвокатом Савіним С.О. в частині позовної вимоги про визнання права власності. Отже, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з конкретних обставин справи, участь адвоката Савіна С.О. у судових засіданнях 20.01.2022 р. 03.02.2022 р., 17.02.2022 р., 30.03.2022 р., 21.04.2022 р., 19.05.2022 р., 10.11.2022 р., 30.11.2022 р., а також того, що з трьох позовних вимог лише одна стосувалася ОСОБА_2 та відносно виключно цієї однієї позовної вимоги адвокат Савіним С.О. надано відзив та заперечення на відповідь на відзив, суд приходить до висновку про необхідність стягнення розміру цих витрат в сумі 5000 грн. 00 коп., виходячи з загального розміру витрат на правничу допомогу (15000 / 3).

Апеляційний суд частково не погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до суду із відповідними позовними вимогами про встановлення факту, що ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_1 ; встановлення факту, що ОСОБА_3 , вдова ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є однією особою; та визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 13.12.2022 року було закрито провадження по справі в частині позовних вимог про встановлення факту, що ОСОБА_3 , вдова ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Монпельє, Франція, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є однією особою(т. 2, а.с. 226-227).01.03.2023 року Одеським апеляційним судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника позивача - адвоката Зозулянського Д.О. на вказану ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження по справі щодо частини позовних вимог (т. 3, а.с. 25).

З матеріалів справи також вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності в порядку спадкування за заявою представника останньої ухвалою від 10.11.2022 року було залишено без розгляду (т. 2, а.с. 186). Вказана ухвала Малиновського районного суду м. Одеса в подальшому до суду апеляційної інстанції не оскаржувалася.

Разом з тим, звертаючись до суду із відповідною апеляційною скаргою, апелянт посилається на порушення судом процесуальних норм права, а саме в частині визнання ОСОБА_2 неналежним відповідачем по справі, у зв`язку ізчим слід зазначити.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього (постанова ВС від 07.10.2020 року по справі № 705/3876/18).

При цьому, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанова ВС від 18 жовтня 2023 року по справі № 300/808/19, постанова ВС від 07 грудня 2023 року по справі № 363/2300/20, постанова ВС від 13 грудня 2023 року по справі № 753/8710/21. При цьому, Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 дійшов висновку, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Разом з тим, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Згідно наявних матеріалів справи, враховуючи залишення частини позовних вимог без розгляду, ОСОБА_1 просила суд встановити факт того, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її рідною сестрою, адже встановлення даного факту необхідне для здійснення подальших дій щодо спадкового майна. Зважаючи на заявлені останньою вимоги, оскільки вони жодними чином не впливають та не порушують права та інтереси ОСОБА_2 , в тому числі не оспорюються спадкові права ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє доводи апелянта в цій частині, оскільки судом першої інстанції вірно було встановлено наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , як до неналежного відповідача по справі.

Стосовно посилань апелянта на порушення судом відповідних норм права в частині стягнення з ОСОБА_1 понесених ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, слід зазначити.

Пунктом 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Разом з тим, згідно наявних матеріалів справи, 19.05.2022 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Савіним Сергієм Олександровичем було подано до суду першої інстанції відповідне клопотання про розподіл судових витрат по справі, згідно якого просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15000, грн. При цьому, на підтвердження зазначеного до вказаного клопотання в якості додатків було долучено копію договору про надання правової допомоги від 19.01.2022 року та копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 19.05.2022 року. Згідно п. 4 даного акту від 19.05.2022 року, клієнт зобов`язується оплатити суму, зазначену у п.1 цього Акту протягом 5 робочих днів з дня його підписання (т. 2, а.с. 158). Натомість, зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких відповідних документів таких як, наприклад, платіжних квитанції, касових ордерів тощо, наявність яких в свою чергу свідчило б про фактично понесені стороною витрати на правову допомогу, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про передчасність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 фактично понесених судових витрат.

Окрім наведено, також слід зазначити, що за положеннями ч.1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134). З матеріалів справи в свою чергу вбачається, що звертаючись до суду із відзивом на позовну заяву, представником ОСОБА_2 - адвокатом Савіним С.О. будь-якого попереднього розрахунку судових витрат, пов`язаних із розглядом даної справи в суді першої інстанції, в тому числі й щодо витрат понесених на правову допомогу, надано не було.

За положеннями ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 15 грудня 2022 в частині стягнення понесених судових витрат з ухваленням в цій частині нового.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Зозулянського Дмитра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 15 грудня 2022 року - скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 5000 гривень та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік