Справа № 953/2672/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2024 р. м. Харкова

Суддя Київського районного суду м. Харкова Муратова С.О., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), подану її представником адвокатом Албул Тамарою Валентинівною (адреса: АДРЕСА_2 , адреса для листування: 65078, м. Одеса, а/с 73) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: 2402 sokak Ipek house apartmani no:2 Guzeloba Muratpasa/Antalya) про розірвання шлюбу, -

встановив:

До Київського районного суду м. Харкова 03.04.2024 надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрованиййй 11.02.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що був зроблений актовий запис №109 від 11.02.2012.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд прийшов до наступного.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 9 ЦПК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» цивільне судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Згідно зі ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 (справа №1-6/99) положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Частиною 5 статті 10 та пунктом 4 частини 1 статті 92 Конституції України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України від 25.04.2019 року № 2704-VIII «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Частинами 1 та 2 статті 14 Закону України від 25.04.2019 року № 2704-VIII «Про забезпечення функціонування української мови як державної» також визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 6 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що подані судові документи повинні бути викладенні державною мовою. Відповідна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 636/398/19, провадження № 61-5685ск20; від 19.03.2020 у справі № 629/5741/19, провадження №61-5019ск20;від 02.03.2020 у справі №623/4072/19, провадження №61-2581ск20; від 27.02.2020 у справі №638/6372/19, провадження №61-2956ск20.

Викладене узгоджується з Рішенням Конституційного Суду України від 22.04.2008 у справі № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначення в позовній заяві адреси місця реєстрації відповідача на іноземній мові без перекладу на державну українську мову, є підставою для залишення цієї позовної заяви позивача без руху та надання позивачу строку для усунення цих недоліків шляхом надання до суду офіційного перекладу на українську державну мову доданих до позовної заяви документів, що викладені іноземною мовою.

Позивач не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення позовної заяви у відповідність до вимог закону.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу вищевказаних положень Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 02.06.2016 № 1402 «Про судоустрій і статус суддів», від 25.04.2019 № 2704 «Про забезпечення функціонування української мови як державної», документи та данні на іноземній мові, вказані позивачем у позовній заяві, мають бути викладені українською мовою, або у перекладі на українську мову.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в ухвалах Верховного Суду від 21.01.2019 по справі № 61-49091ск18, від 07.06.2019 по справі № 826/10114/17, від 03.09.2020 по справі № 826/6286/17, від 29.10.2020 по справі № 815/1958/16, від 07.12.2020 по справі № 138/132/20 та у постанові Верховного Суду від 19.09.2022 у справі справа № 521/12324/18.

Крім того, вимоги щодо викладення документа процесуального характеру державною (українською) мовою викладені також в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 11-955зі19 та від 12.02.2020 у справі № 9901/12/20.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху, надавши стороні позивача строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), подану її представником адвокатом Албул Тамарою Валентинівною (адреса: АДРЕСА_2 , адреса для листування: 65078, м. Одеса, а/с 73) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: 2402 sokak Ipek house apartmani no:2 Guzeloba Muratpasa/Antalya) про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу 5-денний строк, з дня отримання цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Муратова