УХВАЛА

Іменем України

11.04.2024 Справа №607/15630/22 Провадження №2/607/618/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочинів удаваними,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває вказана цивільна справа.

Судове засідання у справі призначене на 11.04.2024.

11.04.2024 до початку з`ясування обставин справи та дослідження доказів у справі представник позивача адвокат Магдич О.О. через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області подала заяву про залишення позову без розгляду.

Також 11.04.2024 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Черніцький І.Р. через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області подав заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Також у даній заяві адвокат Черніцький І.Р. зазначив, що сторона відповідача не заперечує проти залишення позову без розгляду.

У судове засідання 11.04.2024 учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явилися. Указане не перешкоджає проведенню судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши зміст поданих адвокатами заяв та матеріали цивільної справи, що стосуються цих заяв, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Дана норма з урахуванням принципу диспозитивності передбачає право позивача розпоряджатися своїми вимогами на свій розсуд. Жодних підстав для відмови у задоволенні цієї заяви вимоги чинного законодавства не містять, оскільки це є безумовним правом особи, яка звернулася до суду з позовом, а також представника, який діє від імені цієї особи.

При цьому суд враховує, що у даній справі вже проводились судові засідання, однак суд ще не перейшов до стадії судового процесу у виді з`ясування обставин справи та дослідження доказів. За таких підстав суд доходить висновку, що залишення позову без розгляду у даній справі відповідає меті цивільного судочинства, визначеній у ст. 2 ЦПК України.

Щодо зави про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Системний аналіз зазначених вище норм права свідчить про те, що відповідач має право заявити вимогу про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, не у всіх випадках залишення позову без розгляду, а лише якщо воно відбулось внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Оскільки чинне процесуальне законодавство не містить визначення поняття «необґрунтовані дії позивача», суд виходить із дозволених меж реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Указані вище обставини дають підстави дійти висновку, що зловживання процесуальними правами - це умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

При цьому звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Так само згідно роз`ясненнями, викладеними у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Таким чином для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 17.12.2020 у справі № 758/12381/18-ц, від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18, від 0211.2022 у справі № 440/296/19.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У поданій заяві адвокат Черніцький І.Р. зазначив, що судові витрати відповідача за розгляд даної цивільної справи складаються з витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір становить 20000 грн.

Разом з тим стороною відповідача не зазначено та не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час судового розгляду справи та в чому вони виражені.

При цьому з матеріалів цивільної справи не вбачається, що сторона позивача ігнорувала судові виклики та не з`являлася у судові засідання, затягувала судовий розгляд справи чи іншим чином перешкоджала здійсненню правосуддя під час розгляду даної справи.

За таких обставин суд доходить висновку, що у задоволенні заяви адвоката Черніцького І.Р. про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочинів удаваними слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 13, 44, 76-81, 89, 133, 137, 142, 257-261, 263, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Магдич Ольги Олександрівни задовольнити повністю.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочинів удаваними залишити без розгляду.

Роз`яснити, що залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічним позовом.

У задоволенні заяви адвоката Черніцького Івана Романовича про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. В. Марциновська