Провадження № 2/761/4581/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путрі Д.В.

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Тетяна Миколаївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного м. Києва суду з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Тетяна Миколаївна, у якому просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з грудня 2014 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати позивача спадкоємцем 4 черги спадкування за законом щодо спадщини ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_3 ) познайомились у 1973 році, коли вступали до Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка на біологічний факультет. З моменту знайомства з позивачем аж до смерті ОСОБА_3 вони були найближчими подругами, а в останні роки життя ОСОБА_3 - ще й фактично членами сім`ї.

Так, у 1990 році помер чоловік ОСОБА_3 , а у 2005 року - мати, що стало для неї сильним потрясінням. З 2007 року стан ОСОБА_5 поступово погіршувався.

З 2014 року позивач стала проживати в одній квартирі з ОСОБА_3 , до якої перевезла особисті речі, так як її подруга потребувала допомоги. Проживали вони у двокімнатній квартирі, що належить ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , спільно готували їжу, прибирали квартиру, розподіляли витрати, бюджет був спільним. При цьому позивач ще й працювала, хоча вона та ОСОБА_3 були пенсіонерами, що дало можливість зробити істотний внесок у спільний бюджет.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, а витрати по її похованню взяла на себе ОСОБА_1 . За життя заповіту вона не склала, інші спадкоємці відсутні.

Оскільки позивач позбавлена можливості у досудовому порядку оформити права на квартиру, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказала, що на її думку позовна заява є необґрунтованою, так як позивачем не доведено факт проживання з померлою однією сім`єю більше 5 років, а тому, у її задоволенні слід відмовити.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов в повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, але у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_3 .

Протокольною ухвалою суду від 16.01.2024 року до матеріалів справи долучено витребувані вищевказаною ухвалою документи, а також відзив на позовну заяву. Крім того, постановлено викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Протокольною ухвалою суду від 05.03.2024 року до матеріалів справи долучено відповідь на відзив, а також, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача та свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ОСОБА_3 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2005 року, що видане державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Колос Л.М. та зареєстроване в реєстрі за №3-814 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 160).

10.03.2020 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової Т.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1 (а.с. 192).

Інших заяв за місцем відкриття спадщини не надходило, що вбачається із довідки від 12.11.2020 року №59/01-16 (а.с. 168).

Як вказувала позивач, з 2014 року вона разом із свою близькою подругою ОСОБА_3 проживали однією сім`єю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , мали спільний бюджет, вели господарство, а тому, вона вважає себе спадкоємцем четвертої черги згідно приписів ст. 1264 ЦК України.

Так, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 12).

Як встановлено протягом розгляду справи, у 1973 році ОСОБА_10 та ОСОБА_3 вступили до Київського ордена Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка і у 1979 році закінчили повний курс названого університету (а.с. 13-14).

Також ОСОБА_11 надано довідки про доходи - розмір пенсії за віком за період з 2015 по 2019 роки (а.с. 15-19), довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 16.09.2020 року (а.с. 20), довідку про розмір пенсії ОСОБА_3 за період з серпня 2017 року по січень 2018 року (а.с. 21), повідомлення про призначення субсидії ОСОБА_3 від 23.05.2019 року, 23.10.2019 року, 25.05.2016 року, 26.11.2016 року (а.с. 22-24, 41), фото (а.с. 25-30), медичні документи ОСОБА_3 , у тому числі декларацію з лікарем, де контактною особою вказана ОСОБА_12 (а.с. 31-39), квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , де платник вказана ОСОБА_3 (а.с. 42-156), товарні чеки та квитанції про покупку товарів для дому та лікарських препаратів (а.с. 157-159).

У матеріалах справи наявні акти обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 04.03.2015 року, 14.10.2015 року та 22.10.2018 року, складені представника ОСББ «Вікторія» за участю власника квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 171-173).

Як вбачається із довідки голови правління ОСББ «Вікторія» ОСОБА_9 №106д від 05 грудня 2023 року, ОСОБА_1 фактично постійно проживала з грудня 2014 року по 19 лютого 2020 року із ОСОБА_3 , а з 20 лютого 2020 року по березень 2022 року сама у квартирі АДРЕСА_3 , але за вказаною адресою зареєстрована не була (а.с. 174).

Крім того, стороною позивача надано документи на підтвердження замовлення ритуальних послуг ОСОБА_1 для померлої ОСОБА_3 (а.с. 161-167).

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_13 вказала, що була знайома з мешканцями квартири АДРЕСА_3 , так як у цьому будинку працювала консьєржем. ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3 у вказаній квартирі, яка належить останній, з 2014 року. Позивач допомагала їй. Так, ОСОБА_3 сама попросила свою подругу проживати разом із нею, так як померла дуже хворіла. Зі слів ОСОБА_14 свідку відомо, що інших родичів у неї немає, окрім близької подруги.

Свідок ОСОБА_9 , який є головою правління ОСББ «Вікторія», у судовому засіданні вказав, що знайомий з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 з 2013 року. Вказані особи разом проживали у двокімнатній квартирі на вул. Прорізній: в одній позивач, в іншій ОСОБА_3 ОСОБА_14 тяжко хворіла, кошти за комунальні послуги сплачувала ОСОБА_15 . Питання щодо побуту вирішували спільно, разом прогулювались. До березня 2022 року у квартирі проживала ОСОБА_15 , а наразі там проживають переселенці із Краматорська .

Свідок ОСОБА_8 також вказав, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проживали разом з 2014 року, остання дуже хворіла, а позивач їй в усьому допомагала. Наразі у квартирі проживають переселенці із Краматорська .

Приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ОСОБА_1 зверталась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 в порядку окремого провадження, проте, під час розгляду справи було встановлено наявність спору про право (а.с. 200-201).

Предметом спору у справі є вимоги позивача про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем з грудня 2014 року до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та визнання її спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України.

Так, стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як вказано у ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18), від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18), від 28 травня 2021 року у справі № 182/653/17 (провадження № 61-11815св20).

У даній справі встановлено, що відносини позивача та померлої ОСОБА_3 , які були подругами, не носили характер сімейних у розумінні статті 3 СК України.

У даній цивільній справі позивач на підтвердження своєї позиції не надала беззаперечних доказів на підтвердження того, що вони разом із ОСОБА_3 були пов`язані зі спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків з грудня 2014 року по 19.02.2020 року.

Встановлено, що вказані особи дійсно були подругами. Проте, довідки про їх доходи, медичні документи, чеки на придбання товарів та ліків, з яких неможливо встановити платника, квитанції про оплату комунальних послуг, де платником вказана ОСОБА_3 , не доводять факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю.

Акти обстеження квартири датуються 2015 та 2018 роками, а тому не повністю охоплюють спірний період, а у складеній ОСОБА_3 з лікарем декларації від 25.02.2019 року контактною особою вказана ОСОБА_12 .

Фактично, лише показаннями свідків позивач намагається у судовому порядку довести вказані обставини.

Так, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2023 року у справі № 335/3165/21, лише покази свідків не можуть підтверджувати факт щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

При цьому, відсутні обставини, які за диспозицією статті 1264 ЦК України дають підстави вважати позивача спадкоємцем четвертої черги.

Беручи до уваги вимоги чинного законодавства України, зважаючи на обставини встановлені під час розгляду справи, оскільки вимоги позивача не ґрунтуються на приписах закону, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 3 СК України, ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1264 ЦК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 211, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Петрова Тетяна Миколаївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Київська міська рада, , адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, 36;

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Тетяна Миколаївна, адреса: м. Київ, вул. Пушкінська, 31-Б, прим. 47.

Суддя: Андрій Осаулов

повний текст рішення суду виготовлено 09.04.2024 року