ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

10 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 761/21006/21

провадження № 61-394св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьмік Юлія Євгеніївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьмік Юлія Євгеніївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 07 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьмік Ю. Є., зареєстрований в реєстрі за № 584, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 несплаченого в строк боргу за договором позики від 18 червня 2016 року за реєстровим № 1157, а саме грошових коштів в загальній сумі 1 306 700,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Зубець М. П. залишено без задоволення. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року у незміненій частині та постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року залишено без змін.

У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у лютому 2024 року, ОСОБА_1 зазначив клопотання про розподіл судових витрат у справі, а саме витрат на правову допомогу, заявивши попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс або очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у розмірі 41 542,10 грн.

12 березня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 83 319,80 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс в суді касаційної інстанції.

05 квітня 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Григоренка О. С. про зменшення витрат на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс в суді касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Адвокат Сокуров Я. М. в судах першої та апеляційної інстанцій надавав правничу (правову) допомогу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 21 квітня 2021 року та ордера до договору.

Аналогічні документи подані ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції разом з відзивом на касаційну скаргу ОСОБА_2 , а також подано додаток № 1.1-2024 від 12 лютого 2024 року до договору про надання правової допомоги від 21 квітня 2021 року (замовлення послуг).

У вказаному відзиві, поданому ОСОБА_1 , зазначено про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 41 542,10 грн.

12 березня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 83 319,80 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс в суді касаційної інстанції.

До заяви додано:

- копію договору про надання правової допомоги від 21 квітня 2021 року;

- копію додатку № 1.1-2024 від 12 лютого 2024 року до договору про надання правової допомоги від 21 квітня 2021 року (замовлення послуг);

- копію рахунку від 23 лютого 2024 року № 2;

- копію рахунку від 08 березня 2024 року № 3;

- копію акта приймання-передачі наданих послуг від 11 березня 2024 року № 3;

- копію заяви позивача від 07 березня 2024 року № 1 про видачу рішення суду касаційної інстанції з відміткою суду про прийняття.

Згідно з копією додатку № 1.1-2024 від 12 лютого 2024 року до договору про надання правової допомоги від 21 квітня 2021 року (замовлення послуг), сторони домовилися, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2021 року клієнт замовляє, а виконавець надає клієнту послуги з супроводу клієнта під час судового процесу у цивільній справі № 761/21006/21 в суді касаційної інстанції, з підготовки та подання відзиву позивача на касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року, а також надає інші послуги, пов`язані з наданням клієнту правової допомоги в ході судового процесу, до яких, зокрема, але не виключно, належать:

1.1 підготовка та подання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи № 761/21006/21 до суду касаційної інстанції з метою отримання копій матеріалів касаційної скарги та її аналіз;

1.2 пошук, підбір та аналіз судових рішень, висновків Верховного Суду на підтвердження позиції клієнта у справі та на спростування доводів відповідача;

1.3 аналіз судових рішень Верховного Суду, на які відповідач посилається як на підстави перегляду рішень судів попередніх інстанцій та задоволення касаційної скарги;

1.4 підготовка відзиву клієнта на касаційну скаргу відповідача;

1.5 інші, не передбачені цим пунктом послуги, які надаватимуться виконавцем клієнту та пов`язані із судовим розглядом справи і участю у супроводі судового процесу, зокрема, але не виключно, підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення у справі щодо витрат на професійну правничу допомогу;

1.6 досягнення мети вищевказаних послуг з надання професійної правничої допомоги у вигляді прийняття судом касаційної інстанції рішення на користь позивача.

Вартість послуг, передбачених пунктами 1.1-1.5 є незмінною і становить еквівалент 1 000 євро.

Вартість послуг, передбачених пунктом 1.6 виплачується клієнтом виключно у випадку настання обставин, передбачених пунктом 1.6, є незмінною і становить еквівалент 1 000 євро.

Згідно з актом приймання-передачі від 11 березня 2024 року адвокат Сокуров Я. В. надав ОСОБА_1 послуги відповідно до пунктів 1.1-1.6 додатку № 1.1-2024 від 12 лютого 2024 року до договору про надання правової допомоги від 21 квітня 2021 року (замовлення послуг).

Вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу, суд касаційної інстанції виходить з наданих позивачем доказів, а також враховує заперечення відповідачки викладені у клопотанні про зменшення таких витрат, зокрема про те, що заява про ознайомлення з матеріалами справи, відзив на касаційну скаргу та заява про ухвалення додаткового рішення у справі підписані та подані ОСОБА_1 , а не представником.

Також у Автоматизованій системі діловодства «ДОК ПРОФ» Верховного Суду не зареєстровано електронний кабінет адвоката Сокурова Я. В. у межах справи № 910/9714/22.

Аналізуючи змість пункту 1.5 додатку № 1.1-2024 від 12 лютого 2024 року до договору про надання правової допомоги від 21 квітня 2021 року, колегія суддів враховує правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22 про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

З урахуванням цього не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про віднесення до судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, пункту 1.6.

Вирішуючи питання щодо витрат на правову допомогу, врахувавши зміст заперечень відповідачки, викладених у клопотанні про зменшення таких витрат, відповідно до яких вона просить зменшити заявлену позивачем суду 5 000 грн, суд касаційної інстанції виходить з реальності надання адвокатських послуг позивачу під час касаційного перегляду справи.

Однак вважає, що такі витрати пов`язані лише з наданням правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Отже, з урахуванням фактичного обсягу наданих юридичних послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи та відповідності суми заявлених витрат критеріям реальності і розумності, наявності клопотання відповідачки щодо зменшення судових витрат з обґрунтуванням неспівмірності заявлених вимог, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись статями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара