Справа № 136/1775/23
провадження № 2/136/377/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2024 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Іванця О.Д. за участю секретаря судового засідання Рипюк Т.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та встановлення факту що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2023 позивач ОСОБА_1 , через свого представника, звернулась до суду з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на певне майно, а саме: право на земельну частку (пай) площею 3,44 умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Іванківської сільської ради Вінницької області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0217717. Позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняла та звернулась із заявою відповідного змісту до приватного нотаріуса. Утім, приватним нотаріусом Таранюком Т.Є. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Нива», села Іванька Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області, розміром 3,44 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого 25.08.1997 року Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області на бланку серії ВН № 0217717, належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю державного акту чи іншого правовстановлюючого документу на право на земельну ділянку. Тому, на сьогоднішній день позивачка змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті тітки. Факт родинних відносин позивача зі спадодавцем підтверджується рішенням суду від 27.05.2021 по справі №136/535/21. Позивачка зазначає, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців після її смерті, а саме обробляла земельні ділянки покійної, доглядала за будинком. Крім того, у позовній заяві, поданій до суду від 04.12.2023 позивач вказала, що перебувала на утриманні ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Пісочин Липовецького району Вінницької області, не менше одного року до дня її смерті. Даний факт перебування на утриманні також підтверджується письмовими свідченнями свідків, довідкою органу місцевого самоврядування. А тому позивачка просила суд визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та встановити факт що має юридичне значення.

Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 28.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, утім на адресу суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак у своїй заяві остання просила суд про розгляд справи за її та позивача відсутності, просила суд витребувати від приватного нотаріуса Таранюка Т.Є. матеріали спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 01.12.2023 витребувано матеріали спрадкової справи після смерті спадкодавця.

04.12.2023 на адресу суду надійшла позовна заява про встановлення факту що має юридичне значення.

Ухвалою суду від 06.12.2023 відкрито провадження у справі №136/2294/23 та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.

В подальшому, ухвалою суду від 12.12.2023 цивільну справу №136/2294/23 за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту що має юридичне значення об`єднано зі справою №136/1775/23 за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та присвоєно цивільній справі один номер №136/1775/23. Розгляд справи призначено на 16.01.2024 о 10:00 год.

Сторони в судове засідання не з`явились, однак надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та відсутності їх представників.

23.02.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів, необхідних для винесення рішення у даній справі, а саме долучено копії паспортних даних свідків та довідку органу місцевого самоврядування про перебування позивача на утриманні спадкодавця.

Суд вважає, що з урахуванням визнання позову відповідачем, за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 21.12.1998 (а.с. 8). На ім`я ОСОБА_2 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0217717, на підставі розпорядження Липовецької РДА №199 від 23.07.1997. Також наявна виписка з ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Липовецькою РДА по КСП "Нива" вищевказаний сертифікат зареєстровано за порядковим номером 117 на прізвище ОСОБА_2 , яка проживала в с. Іванька (а.с. 14). Крім того, згідно листа ГУ Держгеокадастру у Вінницькій обл. підтверджено, що на ім`я ОСОБА_2 було виготовлено та видано сертифікат на право на земельну частку (пай), а взамін його державний акт на право власності не видавався (а.с. 13). Відповідно до оголошення в газеті «Обрії Оратівщини» № НОМЕР_2 (1359) від 28.07.2023, втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ВН № 0217717, виданий на ім`я ОСОБА_2 , вважається недійсним (а.с. 12). Спадкова справа після її смерті заведена у приватного нотаріуса Вінницького району Вінницької області Таранюка Тараса Євгеновича, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71888155 від 22.03.2023. Однак, позивач позбавлена можливості оформити спадкове майно в нотаріальному порядку у зв`язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 375/02-31 виданої 19.07.2023 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюк Тарасом Євгеновичем (а.с. 81), відмовлено ОСОБА_1 у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Нива», села Іванька Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області, розміром 3,44 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого 25.08.1997 року Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області на бланку серії ВН № 0217717, належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю державного акту чи іншого правовстановлюючого документу на право на земельну ділянку, на підставі вимог ЦПК України та керуючись ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області у справі №136/535/21 від 27.05.202 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП- НОМЕР_3 (а.с.9-11).

Позивачка зазначає, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців після її смерті, а саме обробляла земельні ділянки покійної, доглядала за будинком, що підтверджується довідкою Липовецької міської ради №09-31/11 від 08.02.2023, засвідченою старостою сіл Іваньки та Пісочин (а.с.75) .

Згідно довідки №09-17-388/11 виданої 30.11.2023 Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно перебувала на утриманні ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Пісочин Липовецького району Вінницької області, не менше одного року до дня її смерті (а.с.45).

Крім того, з довідки №09-17-40/11 виданої 23.02.2024 Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області, яка була долучена до матеріалів справи предаставником позивача, слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно перебувала на утриманні ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Пісочин Липовецького району Вінницької області, не менше одного року до дня її смерті, а саме у період з 01.11.1997 до 21.12.1997, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (а.с. 97).

Відповідно до письмових свідчень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , справжність підпису якої завірено ОСОБА_4 старостою сіл Іваньки та Пісочин, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно перебувала на утримані ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Пісочин Липовецького району Вінницької області, не менше одного року до дня її смерті (а.с.44).

Згідно письмових свідчень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , справжність підпису якої завірено ОСОБА_4 старостою сіл Іваньки та Пісочин, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно перебувала на утримані ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Пісочин Липовецького району Вінницької області, не менше одного року до дня її смерті (а.с.43) Свідки підтверджують обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань, а саме - ст. 384 КК України.

Отже, вищевикладені докази в сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_2 не менше одного року до дня її смерті, а саме у період з 01,11.1997 до 21.12.1998.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Оскільки ОСОБА_2 померла у 1998 році, тому до даних спадкових правовідносин слід застосовувати ЦК УРСР 1963 року.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден зі спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно зі ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з п. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Нормами ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пісочин, Липовецького р-ну, Вінницької обл. Згідно свідчень сусідів та довідки органу місцевого самоврядування вбачається, що ОСОБА_1 більше року перебувала на утриманні в своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у період з 01.11.1997 до 21.12.1998. Після смерті покійної ОСОБА_2 її племінниця ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_2 доглядала за будинком, обробляла земельні ділянки.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами, які суд вважає належними та допустимими підтверджується юридичний факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні її тітки ОСОБА_2 не менше одного року до дня її смерті, а саме в період з 01.11.1997 до 21.12.1998.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині встановлення юридичного факту підтверджені належними доказами, отож їх слід задовольнити.

В силу приписів ст.548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Судом встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшло право на земельну частку (пай) площею 3,44 умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Іванківської сільської ради Вінницької області, яка знаходилась в КСП «Нива» с. Іванька.

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР 1963 року, до числа спадкоємців за законом належать особи, що перебували на утриманні померлого не менше однго року до дня його смерті.

За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину своєї тітки ОСОБА_2 в силу приписів ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном.

Як визначено в ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Судом було встановлено, що племінницею ОСОБА_2 є позивач, а як вбачається з акту свідчень сусідів, остання перебувала на утриманні своєї тітки не менше року до дня її смерті. Інших спадкоємців судом не встановлено та відповідно до матеріалів спадкової справи вони відсутні.

Разом з тим, згідно з п. 23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 за №7 Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану 4, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл.; ) про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та встановлення факту що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні її тітки ОСОБА_2 не менше одного року до дня її смерті, а саме: до 21.12.1998.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на земельну частку (пай) площею 3,44 умовних кадастрових гектари, що знаходиться на території Іванківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, належного померлій ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0217717, у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Д. Іванець