ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/902/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ускової Ірини Іллівнипро забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталя Григорівна про розірвання спадкового договору, скасування заборони відчуження квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. про розірвання спадкового договору, скасування заборони відчуження квартири, в якому просила суд розірвати спадковий договір від 23 червня 2023 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г., що зареєстрований в реєстрі за № 757; скасувати заборону відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , накладену Спадковим договором від 23 червня 2023 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г., що зареєстрований в реєстрі за № 757.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2024 року справу передано на розгляд Комунарського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовим рішенням, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ускової І.І. подав апеляційні скарги.

Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 25 березня 2024 року відкрито провадження та призначено до розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_8 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2024 року на 23 квітня 2024 року; апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2024 року залишено без руху.

Також не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2024 року, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, за якою ухвалою апеляційного суду відкрито провадження та призначено її до розгляду на 23 квітня 2024 року.

Крім того, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ускової І.І. через підсистему «Електронний суд» подав до апеляційного суду заяву про забезпечення позову, яку у подальшому доповнив.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 є рідним братом позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Того ж дня він звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Обушенко Г.О. із заявою про прийняття спадщини, про що було проведено реєстрацію у спадковому реєстрі. На теперішній час заявникові стало відомо, що нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 перейшло у власність відповідача та в будь-який час може бути відчужено третім особам. Від сусідів померлої, до яких звернулась ОСОБА_3 з проханням бути свідками під час відкриття квартири, заявник дізнався про факт заміни замків у квартирі сестри, після чого звернувся до поліції із заявою про незаконне входження до житла, оскільки вважає вказане втручанням у своє право спадкування, адже йому як єдиному спадкоємцю перейшло все майно, що належало ОСОБА_2 .

Посилаючись на означені обставини, а також те, що перехід права власності третіх осіб, у разі невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ускової І.І. просив апеляційний суд:

- вжити заходів забезпечення позову та забезпечити апеляційну скаргу шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири;

- з метою збереження майна в недоторканості, для запобігання його псування, розкрадання, тощо, зобов`язати ОСОБА_3 забезпечити схоронність та цілісність усіх речей, що знаходяться у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Комунарський ВДВС у м. Запоріжжі ПМУ МЮ м. Запоріжжя опечатати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ускової І.І. про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи за правилами ч.1 ст.153 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на таке.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Пунктом 2 ч.1 ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову або після відкриття провадження у справі.

Частиною 7 ст. 153 ЦПК України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК (1618-15), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. (абзац другий пункту першого)

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд і заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006, № 9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є позивачем у справі. З огляду на вищевикладені норми закону та висновки Верховного Суду щодо їх застосування, процесуальний інститут забезпечення позову покликаний захистити інтереси саме позивача, а не інших учасників судового процесу, зокрема, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що у провадженні апеляційного суду перебуває апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 зв`язку з її смертю. Таким чином, станом на час подання заяви про забезпечення позову, провадження у справі не відкрито.

Процесуальним законом допускається забезпечення позову до пред`явлення позову, а також на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, як роз`яснено в абзаці другому пункту першого Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд і заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, що унеможливлює забезпечення позову за заявою третьої особи вже після подання позову, проте фактично до початку розгляду справи.

Таким чином, відсутні підстави для забезпечення позову ОСОБА_2 , яка померла до вирішення судом питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ускової І.І., у зв`язку з чим, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ускової Ірини Іллівнипро забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 11 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: