Справа № 158/796/24
Провадження № 2/0158/298/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Корецької В.В.
за участю секретаря Процик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна.
Зазначає, що на підставі вищевказаного рішення суду Ківерцівським районним судом Волинської області було видано виконавчий лист №158/2246/13-ц від 27.12.2013 року та ст. державним виконавцем Ківерцівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Косинською Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 21.01.2016 року
24.03.2014 року ст. державним виконавцем Ківерцівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Косинською Н.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачові після чого стягувачем - АТ «Райффайзен Банк Аваль» вищевказаний виконавчий лист було повторно пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Таранку Д.В.
18.01.2024 року до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В. від стягувача - АТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшла заява про повернення виконавчого листа №158/2246/13-ц стягувачу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», про що 22.01.2024 року вказаним приватним виконавцем винесено відповідну постанову. Вказаною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
В подальшому та станом на час звернення до суду з даним позовом, стягувачем АТ «Райффайзен Банк Аваль» виконавчий лист №158/2246/13-ц до виконання не пред`являвся, а сам стягувач будь яких претензій матеріального характеру до позивача по справі не має.
Однак, при зверненні до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з приводу скасування (зняття) арешту майна боржника їй було відмовлено, оскільки виконавчий лист №158/2246/13-ц повернуто стягувачу, а тому відсутні підстави для зняття арешту з майна.
Враховуючи вищезазначене, просив суд скасувати арешт майна боржника ОСОБА_1 накладений ст. державним виконавцем ДВС ГТУЮ у Волинській області Косинською Н.В. від 27.08.2014 року.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.03.2024 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2024 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено судовий розгляд по суті.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо розгляду справи поклався на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши надані письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
На підставі вищевказаного рішення суду Ківерцівським районним судом Волинської області було видано виконавчий лист №158/2246/13-ц від 27.12.2013 року.
21.01.2016 року ст. державним виконавцем Ківерцівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Косинською Н.В. прийнято до виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на майно боржника /а.с.13/.
У судовому засіданні встановлено, що 18.12.2017 року ст. державним виконавцем Ківерцівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Косинською Н.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999 року /а.с. 12/.
Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В. від 04.08.2020 року по ВП№60704561, виконавчий документ повернуто стягувачу /а.с.7/.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Також суд звертає увагу, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «майно» (роssеssіоns) набагато ширше й у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing роssеssіоns), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets).
Тобто, статтею 41 Конституції України та названою статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Поряд з цим, частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В частині 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Положеннями вказаного Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.
У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт.
Згідно зі ст. 50 «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення відповідної виконавчої дії) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
Таким чином, накладення арешту та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна обмежує права позивача як власника щодо вільного розпорядження цим майном.
Керуючись ст. ст. 10, 13, 77, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16, 316, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд-
у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна - задовольнити.
Скасувати арешт майна боржника ОСОБА_1 , накладений ст. державним виконавцем Ківерцівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Косинською Н.В. 10.09.2014 року.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Ківерцівський відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: м. Ківерці, вул. Шевченка, 6, Луцького району Волинської області, код ЄДРПОУ 35055336.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька