ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2590/24 Справа № 201/4128/19 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Чуміної Катерини Григорівни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової В.Ю.(третя особа - ОСОБА_3 ) про визнання договору купівлі-продажу квартири від 02 жовтня 2018 року недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло від 02 жовтня 1997 року недійсним, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 02 жовтня 2018 року, про визнання права власності на квартиру.

Заява мотивована тим, що 27 квітня 2023 року на підставі рішення суду від 20 грудня 2022 року ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 , проте 19 червня 2023 року судом був виданий виконавчий лист про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартири та 22 червня 2023 року виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання.

Заявник вважає, що рішення суду в частині витребування квартири має виконуватися шляхом реєстрації права власності на цю квартиру за ОСОБА_2 , що виключає в подальшому застосування заходів примусового виконання рішення. Оскільки ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на квартиру ще 27 квітня 2023 року, на момент видачі судом виконавчого листа рішення суду в частині витребування майна з незаконного володіння було повністю виконане і жодних перешкод в користуванні з боку ОСОБА_1 не чинилося і наразі не має. Заявник, вважаючи, що судом виданий виконавчий лист на підставі рішення суду, яке на момент видачі було повністю виконане, просив визнати таким, що не підлягає примусовому виконанню виконавчий лист, виданий 19 червня 2023 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на виконання рішення суду від 20 грудня 2022 року в частині витребування з незаконного володіння квартири.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що після набрання законної сили ухвалою суду від 22 грудня 2023 року за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого листа стягувачу та зобов`язання вчинити певні дії згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає відновленню та саме державному виконавцю слід встановити чи відбулося фактичне виконання рішення суду від 20 грудня 2022 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості, є такою, що прийнято без належного та повного встановлення обставин справи, що мають значення для справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни (третя особа - ОСОБА_3 ) про визнання договору купівлі-продажу квартири від 02 жовтня 2018 року недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло від 02 жовтня 1997 року недійсним, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 02 жовтня 2018 року, про визнання права власності на квартиру задоволені частково, в тому числі витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.№130-134 т.№3).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.03.2023 року рішення від 20 грудня 2023 року залишено без змін (а.с.№ 195-204 т.№3).

19 червня 2023 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист № 201/4128/19 про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 спірної квартири.

Виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Соборному ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження № 72094172, та постановою державного виконавця Чернишова А.О. від 22 червня 2023 року було відкрито виконавче провадження, а постановою від 17 жовтня 2023 року виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду виконано ним добровільно, просив суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає примусовому виконанню.

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишова А.О. від 17 жовтня 2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 72094172.

Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року скарга задоволена частково та постанова державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишова А.О. від 17 жовтня 2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 72094172 скасована, в тому числі, через невстановлення державним виконавцем чи виконано фактично рішення суду в частині витребування майна чи ні.

В силу положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» перереєстрація за ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру, не є свідченням, що він має доступ до цієї квартири та вона витребувана з незаконного володіння на його користь, адже сторонами під час розгляду даної справи, не надано суду акту державного виконавця про передачу ОСОБА_2 нерухомого майна, вказаного у виконавчому документі.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що після набрання законної сили ухвалою суду від 22 грудня 2023 року за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого листа стягувачу та зобов`язання вчинити певні дії згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає відновленню та саме державному виконавцю слід встановити чи відбулося фактичне виконання рішення суду від 20 грудня 2022 року

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.1ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент формування судом висновку про передчасність заявлення ОСОБА_1 вимог про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, ухвала про часткове задоволення скарги на рішення державного виконавця, на яку посилається суд, ще не набрала законної сили, колегія суддів відхиляє, оскільки ці обставини не впливають на правильність оскаржуваної ухвали.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент видачі виконавчого документу судом, судове рішення про витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 квартири було повністю виконане, право власності на квартиру вже було зареєстроване за ОСОБА_2 та він мав вільний доступ до квартири, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки права власності на спірну квартиру, не є свідченням, що він має доступ до цієї квартири та вона витребувана з незаконного володіння на його користь.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чуміної Катерини Григорівни залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко