УХВАЛА

11 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 202/21180/23

провадження № 61-4271 ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ», Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, про визнання недійсними електронних торгів, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинивши право власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, до подання позовної заяви, шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі щодо розпорядження квартирою, а також інші дії, направлені на створення для неї перешкод у вільному, безпечному доступі та проживанні у зазначеній квартирі, будь-які дії, які можуть зробити умови проживання у зазначеній квартирі нестерпними, в тому числі, перешкоджати вільному входу, виходу, пересуванню по квартирі, відчиненню, зачиненню дверей, перешкоджати доступу до особистого майна та користуванню майном, розташованим у квартирі, змінювати двері, замки вхідних та інших дверей, проникати та іншим способом потрапляти до квартири, вчиняти дії, направлені на зупинення постачання, відключення (в тому числі, механічне) комунальних послуг, встановлення технічних та інших засобів (сигналізація, тощо), що можуть перешкоджати доступу та проживанню у квартирі до набрання рішенням у справі законної сили.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

В інтересах ОСОБА_1 заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії відносно квартири АДРЕСА_2 , направлені на створення для ОСОБА_1 перешкод у вільному, безпечному доступі та проживанні у зазначеній квартирі, користуванню майном, розташованим у квартирі, змінювати двері, замки вхідних дверей, вчиняти дії на зупинення постачання, відключення (в тому числі, механічне) комунальних послуг, встановлення технічних та інших засобів (сигналізація, тощо), що можуть перешкоджати доступу та проживанню у квартирі до ухвалення рішення у цій справі та набрання ним законної сили.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

22 березня 2024 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, у якій просила її скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (пункт 2 частини першої, частина третя статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

З касаційної скарги, даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що між сторонами виник спір з приводу визнання недійсними електронних торгів, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_2 з прилюдних торгів, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності ОСОБА_2 на частини вказаної квартири, що підтверджується ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року про відкриття провадження у справі № 202/21421/23.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року, частково задоволений позов ОСОБА_2 у справі № 202/4557/22 та усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_2 , зі сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , шляхом вселення ОСОБА_2 в цю квартиру.

Апеляційний суд встановивши, що вид забезпечення позову, застосований судом першої інстанції у вигляді заборони вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_2 не є співмірним із рішенням суду, яке набрало чинності у справі № 202/4557/22, дійшов вірного висновку, що позивач не довела існування очевидної та об`єктивної загрози порушення її законних прав та інтересів у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі доводи, що апеляційний суд не взяв до уваги, що заходи забезпечення позову були направлені на забезпечення позову у цій справі та не залежно від будь-яких судових рішень в інших справах, між сторонами триває спір щодо права власності на вказане нерухоме майно є безпідставними, оскільки не вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову значно утруднить або унеможливить виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Інші доводи,наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення апеляційної інстанції, оскільки ґрунтуються на незгоді з висновками суду апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на постанову апеляційного суду, якою вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ», Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, про визнання недійсними електронних торгів, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинивши право власності на нерухоме майно.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара