Справа № 747/199/24
Провадження№ 2/747/101/24
У Х В А Л А

16.04.2024 року суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області Тіщенко Л.В. розглянула матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Талалаївської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в частині кормових угідь, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача. Розглянувши позовну заяву, суддя приходить до наступного висновку.

Одночасно із позовною заявою позивачем подано клопотання, відповідно до якого остання просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на ч.1 ст. 136 ЦПК України, обґрунтовуючи це тим, що її майновий стан не дозволяє їй сплатити судовий збір.

Вирішуючи клопотання позивача, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Питання про відстрочення або звільнення від його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір». Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. За таких обставин, основною умовою для відстрочення або звільнення від сплати судового збору є майновий стан особи, що звертається до суду. Особа має довести той факт, що її майновий стан дійсно є таким, що змушує її звернутись до суду з проханням про відстрочку або звільнення від сплати судового збору, тобто вона повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. Отже, за приписами зазначеної норми, звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, які є вичерпними, та є правом, а не обов`язком суду.

На підтвердження свого майнового стану, який не дає їй можливості сплатити судовий збір, позивачем надана довідка про доходи Бахмацького об`єднаного ПФУ в Чернігівській області, з якої вбачається, що за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року ОСОБА_1 отримала 47 964, 56 грн доходів у вигляді пенсії. Даний доказ не є таким, що підтверджує об`єктивно майновий стан позивача й відповідно не доказують, що її майновий стан на даний час у повному обсязі чи частково перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, сума судового збору, яку необхідно сплатити позивачу 1211, 20 грн - не перевищує 5% відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, інших підстав для звільнення позивача від сплати судового збору в клопотанні не наведено. Тому наявних в матеріалах справи доказів недостатньо для ствердження про незадовільний майновий стан позивача й, відповідно, необхідності її звільнення з цих підстав від сплати судового збору суду. У ст. 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. З огляду на встановлене, суд позбавлений можливості оцінити майновий стан позивача, а тому не вбачає підстав для звільнення її від сплати судового збору, оскільки звільнення від сплати судового збору допускається лише у виключних випадках. При цьому, суд бере до уваги, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. Позивач не зверталась до суду з клопотаннями про відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення розміру судового збору. Враховуючи вищевикладене, доводи позивача не можуть бути підставою для звільнення її від сплати судового збору, оскільки справляння судового збору переслідує законну мету. Відтак, вважаю, що підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні, а тому її клопотання задоволенню не підлягає, а позовну заяву слід залишити без руху. Варто зазначити, що відмова у задоволенні заявленого клопотання не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Судом також враховано той факт, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Ознайомившись з формою та змістом позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, а саме, позивачем при зверненні до суду з даним позовом не дотримано вимог, передбачених ст. 175,177 ЦПК України, а саме до позовної заяви не доданий документ про сплату судового збору. Згідно пп. 3 п. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки, станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 грн, тому судовий збір за подання даної заяви складає 1211,20 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Враховуючи вищевикладені обставини, вважаю за необхідне залишити заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до розгляду. З огляду на це, позовна заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.8 ЗУ «Про судовий збір», ч.1,3ст.136,ч.1,2 ст.185 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Талалаївської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в частині кормових угідь залишити без руху .

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не пізніше семи днів з дня отримання копії даної ухвали.

Попередити, що у разі невиконання вимог суду у вказаний строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала не оскаржується.

Суддя: Л.В.Тіщенко