Справа № 216/1148/24
провадження 2/216/1350/24
РІШЕННЯ

іменем України

25 березня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю

секретаря судового засідання Максименко А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.11.2022 року, було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До народження дитини вона працювала на кафедрі стоматології Дніпровського державного Університету та мала гарний дохід (заробітну плату) й повністю себе матеріально забезпечувала. Після народження спільної з відповідачем доньки вона вимушена була піти у відпустку по догляду за дитиною. Їх донька має проблеми зі здоров`ям, затримки у розвитку та потребує домашнього догляду, що підтверджено відповідною довідкою медичного закладу, в якій визначено захворювання на яке хворіє дитина (код за МКХ-10) - R62, дата з якої дитина перебуває на диспансерному обліку 08.06.2023, дата з якої дитина потребує домашнього догляду з 11.07.2023. Після розірвання шлюбу дитина мешкає з позивачем. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14.09.2023 року на користь позивачки на її утримання стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 24.07.2023 року по 10.01.2024 року. Оскільки, період на який дитина (дитина-інвалід) потребує домашнього огляду продовжено до 10.07.2024 року, тому вона позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе матеріально, а також набула право на утримання від відповідача. Вона не має будь-яких видів доходу, а оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, відповідач є працездатним, інших утриманців не має, тому має можливість надавати матеріальну допомогу.

Ухвалою суду від 23.02.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін усудове засідання.

З огляду на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1 - 8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , актовий запис №290 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилась спільна донька ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданого Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №606, в графі якого батьками записані позивач та відповідач по справі (а.с.10).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

14.09.2024 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу ухвалено стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 24 липня 2023 року по 10 січня 2024 року (а.с.19-20).

Згідно довідки форми №080-1/0 «Про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді» за №02 виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6»КМР від 05.01.2024, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує домашнього догляду. Захворювання на яке хворіє дитина (код за МКХ-10) - R62, дата з якої дитина перебуває на диспансерному обліку 18.06.2021, дата з якої дитина потребує домашнього догляду з 11.01.2024 (а.с.14).

Відповідно витягу з наказу №21/о від 10.01.2024р. Дніпровського державного медичного університету «Про особовий склад», продовжено ОСОБА_1 , лаборанту кафедри стоматології ФПО, яка знаходиться у відпустці для догляду за дитиною віком до 6-ти років, відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 11.01.2024 по 11.07.2024 (а.с.17).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Із системного аналізу норм ст. 88 та ст. 91 СК України випливає, що право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею; нездатністю дитини обходитися без постійного стороннього догляду; походження дитини від другого з подружжя (кровне споріднення); спроможністю другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

Відсутність хоча однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Доказування у такій категорії справ має ґрунтуватися на сукупності доказів.

Аналізуючи надані позивачем докази, судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дитиною - інвалідом, яка проживає разом з матір`ю, тобто позивачем ОСОБА_1 та потребує постійного стороннього догляду, допомоги. Відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Також враховується судом, що право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина-інвалід, як це визначено приписами ч. 2 ст. 88 СК України.

У відповідності до ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

На підставі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивач подала обґрунтований розрахунок витрат по справі та детальний опис послуг, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги, в установлений законом строк, в якому зазначено розрахунок суми судових витрат, які він поніс у зв`язку з розглядом справи у розмірі 5000 грн.

На підтвердження понесених позивачкою ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу адвоката, позивачкою надано договір про надання правничої допомоги від 14.02.2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт виконаних юридичних послуг від 14.02.2024 року, квитанцію про оплату послуг адвоката від 14.02.2024 року.

Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до статті 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263-268, 273, 274-279, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 16 лютого 2024 року до 10 липня 2024 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , уродженця м. Горлівка Донецької області, фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ