Справа №173/3610/23
Провадження №2/173/267/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

при секретареві - Салтиковій С..І.

За участю: позивача - ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська міська рада про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком ,-

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 року до суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з позовом визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком до відповідача, ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська міська рада .

04.12.2023 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

05.12.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 14.02.2024 року.

14.02.2024 року розгляд справи в підготовчому судову засіданні відкладений на 01.04.2024 року в зв`язку з неявкою відповідача.

01.04.2024 року від відповідача надійшла з`ява про визнання позовних вимог.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

01.04.2024 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з 23 лютого 2002 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 року шлюб між ними розірваний.

В період шлюбу в них народився син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

На даний час син проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачка за вказаною адресою не проживає.

Він, я к батько, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання дитини та її розвиток, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом з ним, що й стало підставою звернення до суду.

В підготовчому судому засіданні позивач позовні вимоги підтримав за підставами, викладений в позовній заяві.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи за її в відсутності та про визнання позовних вимог.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровської міської ради в підготовче судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. щодо задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи,свідків, заслухавши думку дитини, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2002 року . За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 року шлюб між сторонами розірваний. що підтверджується копією рішення суду.

В період шлюбу в них народився син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. в якому сторони записані батьками дитини.

Після розірвання шлюбу син сторін залишилась проживати з позивачем, що сторонами не заперечується.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного .

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України - Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України - Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.1.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» - Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

З наданих суду доказів встановлено, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Верхньодніпровської міської ради .

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 04.07.2022 року ОСОБА_1 ,. за адресою: АДРЕСА_2 , складеного депутатом Верхньодніпровської міської ради. судом встановлено, що позивач проживає за вищевказаною адресою разом із сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 ,. проживає у власному будинку. Умови проживання дитини задовільні. Дитина має місце для навчання, комп`ютер та окрему кімнату

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Верхньодніпровської міської ради від 16.08.2023 року № 265. Комісія з питань захисту дитини Верхньодніпровської міської ради визнає за недоцільне визначати місце проживання дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю підстав , визначених законодавством. Даний висновок обґрунтовує тим, що між сторонами відсутній спір з приводу визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч 4,5,6 ст. 19 СК України - При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В свою чергу суд не може погодитись із наведеним вище обґрунтуванням щодо недоцільності визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. Оскільки батьки, які проживають окремо мають право вирішувати питання з ким із них буде проживати дитина (діти) з метою визначеності як прав дітей так прав того із батьків, з ким фактично проживають діти по відношенню до них.

Так обоє батьків характеризуються позитивно. Ведуть порядний спосіб життя, мають прибуток. Проте відповідачка на даний час не проживає разом з позивачем та відсутні відомості щодо забезпечення її власним .

Позивач навпаки забезпечений житлом. Має у власності будинок, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку. Дитина звикла до даного місця проживання. Відповідно при зміні місця проживання дитини зазначена обставина буде психологічною травмою для неї.

Судом встановлено, що син сторін проживає з батьком, який піклується про його виховання, навчання та розвиток. Тому зміна місця проживання дитини без достатніх на та підстав матиме наслідком зміну способу життя, до якого звикла дитина та негативно впливатиме на його психіку та матиме наслідком невизначеність того, з ким проживатиме дитина.

Будь-яких обставин, які б перешкоджали визначити місце проживання сина з батьком судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України - з відповідачки на користь позивача підлягає стягненю с удовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська міська рада про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ,

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 - 1073.60 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10.04.2024 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 16.04.2024 року

Дата набрання законної сили: 11.05.2024 року