1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/950/24 2/335/1119/2024
про зупинення провадження у справі
10 квітня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Романько О.О., з участю секретаря Гутник Є.С., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Кравченка Ю.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Запорізького міського округу Мельник Олена Геннадіївна, про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги,-
25 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олена Геннадіївна, про стягнення заборгованості за надані послуги з правничої допомоги на загальну суму 122 520 грн..
Відповідно до ухвали судді від 18.03.2024 було відмовлено у відкритті провадження в частині позовних до відповідача ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю останнього. Відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олена Геннадіївна, про стягнення заборгованості за надані послуги з правничої допомоги. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10 квітня 2024 року об 11 год. 00 хвилин.
В підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про витребування доказів та навів певні обґрунтування такої необхідності.
Також представник відповідача адвокат Кравченко Ю.В. належним чином подав клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням в інших цивільних справах.
Під час підготовчого засідання позивач та представник відповідача підтримали свої клопотання та просили їх задовольнити, при цьому не заперечували щодо задоволення клопотань свого опонента.
Вирішуючи клопотання позивача про витребування доказів суд виходить з такого.
Згідно з вимогами статті 84 ЦПК України особи, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Суд приймає до уваги, що позивачем ОСОБА_1 зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.
Як убачається з клопотання позивача, то ним виконані вимоги ст. 84 ЦПК України щодо змісту клопотання про витребування доказів, а також вказані перешкоди для самостійного отримання доказів.
Оскільки невжиття заходів щодо витребування доказів перешкоджає повно та всебічно з`ясувати обставини справи, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд вважає за необхідне задовольнити вказане клопотання про витребування доказів.
При вирішенні клопотання представника відповідача адвоката Кравченка Ю.В. про зупинення провадження у справі суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 189 Цивільного процесуального кодексу України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду.
Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим та підтвердженим.
Як вже зазначалося, то відповідно до п.п.4 п.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до п.3 ч.1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Згідно ч. 1-3 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та правову підставу вимог, а також зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні по цивільній справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд. Зупинення провадження у справі це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно ч.2 ст.251 ЦПК України з питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.
Відповідно до п.5 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Як вбачається з позовної заяви, то позовні вимоги пред`явлені до спадкоємців померлої ОСОБА_4 .. Позов обґрунтований тим, що 26.04.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали договір про надання правової допомоги №1/26/04/2019, за яким позивач зобов`язувався надати ОСОБА_4 правову допомогу в реалізації її прав та законних інтересів при зверненні до Європейського Суду з прав людини, а остання зобов`язувалася у разі постановлення за її заявою рішення Європейського Суду з прав людини у справі проти України виплатити ОСОБА_1 50 % від присудженої суми в євро, конвертованої в національну валюту на день здійснення платежу. 22.07.2021 Європейський Суд з прав людини ухвали рішення у справі «Плетяк та інші проти України», відповідно до якого присудив ОСОБА_4 відшкодування у сумі 6000 євро. Відтак у ОСОБА_4 виник обов`язок зі сплати позивачеві 3000 євро, конвертованих в національну валюту України на день здійснення платежу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.
Окрім того, 20.03.2024 ОСОБА_5 (як спадкоємець померлого ОСОБА_3 ) звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про скасування постанови приватного нотаріуса, визнання права власності в порядку спадкування (справа № 334/2244/24). Наразі зазначена позовна заява відповідно до ухвали судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя залишена без руху через неповну сплату позивачем судового збору.
Як встановлено судом, суть спору між спадкоємцями зводиться до наявності у ОСОБА_2 права на спадкування за законом після її двоюрідної баби ОСОБА_4 разом зі спадкоємцем 2 черги за законом, яким був ОСОБА_3 . Зокрема, ОСОБА_5 у відзиві на позовну заяву та в зустрічному позові стверджує, що ОСОБА_2 не належить до кола спадкоємців другої черги за законом після ОСОБА_4 , через те що відмова спадкоємця за правом представлення на користь спадкоємця за законом п`ятої черги не призводить до зміни черговості спадкування.
Окрім того, ОСОБА_2 не може підтвердити у позасудовому порядку свої родинні відносини з ОСОБА_4 через відсутність усіх необхідних документів.
Наведені обставини свідчать, що статус ОСОБА_2 як спадкоємця, який прийняв спадщину після ОСОБА_4 , документально не підтверджений, а її право на спадкування оспорюється іншою особою.
У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд: 10) вирішує заяви та клопотання учасників справи.
Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).
Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.
Положеннями ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Таким чином, підготовче судове провадження це стадія судового процесу, в якій з`ясовується предмет спору, позовні вимоги, заперечення на позовні вимоги, склад учасників судового процесу, вирішення відводів, характер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкодного розгляду справи по суті, іншими словами, це важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.
Згідно ч.ч. 2,3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Ухвала суду про зупинення провадження у справі спрямована тільки на тимчасове припинення всіх процесуальних дій та не є ухвалою, якою остаточно завершується розгляд справи чи якась окрема стадія розгляду справи, зокрема, вона не є рішенням за результатами підготовчого засідання.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Пов`язаність справ полягає в тому, що рішення в іншій справі, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

З огляду на те, що обов`язок задовольнити вимоги кредитора спадкодавця пов`язаний з безспірним підтвердженням права на спадкування у спадкоємця, який прийняв спадщину, зазначена справа не може бути розглянута до набрання законної сили остаточними судовими рішеннями у справах № 334/11767/23, № 334/2244/24. У протилежному разі борг спадкодавця може бути стягнений зі спадкоємця, у якого відсутній обов`язок з його сплати, що свідчитиме про ухвалення незаконного рішення суду і суперечитиме завданню цивільного судочинства.

Зважаючи на обґрунтування клопотання представника відповідача про зупинення розгляду цієї справи та встановивши наявність обставини відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, що об`єктивно унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи, які є підставою для зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи, за результатами розгляду якої можуть бути встановлені факти та обставини, які матимуть преюдиційне значення при вирішенні цієї цивільної справи, суд дійшов висновку, що з метою захисту прав всіх сторін по справі, враховуючи обставини, що впливають на збирання доказів у дані справі, та для забезпечення в подальшому їх оцінку при постановленні об`єктивного і законного рішення в даній справі, слід зупинити провадження по справі, задовольнивши таку заяву.

Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 83-84, 189, 197, 200, 251, 253, 258-261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів - задовольнити.

Витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського округу Мельник Олени Геннадіївни (адреса місця здійснення нотаріальної діяльності: 69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 68а, прим. 36) Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи, виданого свідоцтва про право на спадщину, та відомості про коло спадкоємців після померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Клопотання представника відповідача адвоката Кравченка Юрія Вікторовича про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Запорізького міського округу Мельник Олена Геннадіївна, про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги через об`єктивну неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, а саме № 334/11767/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Запорізького міського округу Мельник Олена Геннадіївна, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом та справи № 334/2244/24 за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про скасування постанови нотаріуса, визнання права власності в порядку спадкування, що розглядаються Ленінським районним судом м. Запоріжжя в порядку цивільного судочинства, до набрання законної сили судовими рішеннями в зазначених справах.

Зобов`язати відповідача або її представника повідомити суд про усунення обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі, з долученням копій підтверджуючих документів.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 15.04.2024.

Суддя: О.О. Романько