Ухвала

Іменем України

10 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 175/2917/23

провадження № 61-4128ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин, а саме те, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що його син ОСОБА_3 починаючи з 14 травня 2022 року проходив військову службу у складі Збройних Силах України та 17 вересня 2022 року захищаючи Батьківщину на території Донецької області загинув. У зв`язку із цим, він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідними документами щодо виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця. Однак отримав відмову, в якій територіальним центром було повідомлено, що у зв`язку із розходженням в написанні ім`я батька в документах та по батькові його сина ОСОБА_3 , йому необхідно надати рішення суду про встановлення факту родинних відносин. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив заяву задовольнити.

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 12 вересня 2023 року заяву задовольнив. Встановив факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дніпровський апеляційний суд постановою від 07 лютого 2024 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишив без задоволення, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року - без змін.

18 березня 2024 року Міністерство оборони України подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та залишити заяву без розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги те, що встановлення юридичного факту необхідне заявнику для отримання одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця. Факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, зокрема з метою подальшого вирішення питання для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Також, у касаційній скарзі заявник посилається на постанову Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Матеріали касаційної скарги, зміст оскаржуваних судових рішень свідчать про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень чи їх невідповідності висновку, викладеного у постанові Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі.

Судами встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 11 жовтня 1980 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис № 94, батьком якого записаний « ОСОБА_4 », матір`ю - ОСОБА_5 .

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батьком ОСОБА_3 зазначений « ОСОБА_1 », матір`ю - ОСОБА_5 .

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 06/2022 «Про загальну мобілізацію», наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14 травня 2022 року № 134, солдата ОСОБА_3 зараховано до військової частини НОМЕР_2 з 15 травня 2022 року.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 22 вересня 2022 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис про смерть № 106.

Відповідно до сповіщення про смерть, надісланого ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19 вересня 2022 року № 3627, ОСОБА_3 загинув у бою за нашу Батьківщину ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дане повідомлення є документом для клопотання про призначення пенсії (допомоги) та надання пільг, встановлених законодавством України.

З метою отримання одноразової соціальної допомоги, у зв`язку із смертю свого сина, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідними документами.

Листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 березня 2023 року № 1312 повідомлено, що при перевірці наданих документів та визначенні кола осіб, які звернулися за одержанням одноразової грошової допомоги, за даними в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян було виявлено, що в актовому записі від 11 жовтня 1980 року № 94, батьком загиблого записаний ОСОБА_1 . Також, в свідоцтві про смерть загиблого по батькові зазначено « ОСОБА_3 ». Проте при опрацюванні документів батька загиблого, було встановлено, що в паспорті НОМЕР_4, його ім`я зазначено « ОСОБА_1 ».

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі статтею 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що у разі якщо не оскаржується сама відмова у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту про визнання заявника членом сім`ї загиблого військовослужбовця в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні.

Предметом розгляду у цій справі є визнання заявника батьком загиблого військовослужбовця.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згідно з приписами статті 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження факту визнання заявника членом сім`ї загиблого військовослужбовця; його встановлення не пов`язується з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявницею документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між нею і її сином станом на день загибелі останнього, з метою призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця (сина).

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 346/4790/22.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , дійшов правильного висновку про задоволення заяви.

Враховуючи, що касаційна скарга подана на підставі пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, тоді як Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року у справ за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту родинних відносин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов