Справа №:755/8555/23
Провадження №: 2/755/655/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

представника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва - Польщикова І.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про повернення позовної заяви керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна, -

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна.

28.02.2024 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 , у якому представник просить повернути позовну заяву на підставі п. 4 ч. 1 ст. 185 ЦПК України.

Вимоги клопотання мотивовано тим, що фактичним позивачем за позовом поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор. Посилаючись на положення ст.ст. 4, 42, 56 ЦПК України, ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та судову практику суду касаційної інстанції, представник вказує, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатись альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Позов у цій справі поданий прокурором в інтересах Київської міської ради із обґрунтуванням, що Київська міська рада не належно виконує свої повноваження щодо захисту комунальних майнових прав. Разом з тим, спірна квартира не є комунальний майном, право власності на неї не було зареєстроване за Київською міською радою. Набуття майном статусу відумерлої спадщини відбувається на підставі рішення суду, а не в силу закону. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, тож прокурор передчасно вказує, що належність квартири третій особі позбавляє Київську міську раду можливості розпоряджатись майном, адже КМР ніколи не була власником спірного майна. Прокурор не обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави та в чому полягає нездійснення чи неналежне здійснення Київською міською радою своїх повноважень, зокрема і з урахуванням того, що в матеріалах справи містяться повноваження представник КМР, а також відповідні пояснення представника КМР.

У підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримав вимоги свого клопотання з підстав викладених у ньому, просить клопотання задовольнити і додатково пояснив суду, що обґрунтування подання позову прокуратурою є недостатніми. КМР має власних спеціалістів та може представляти власні інтереси. Із матеріалів справи не вбачається підтвердження неналежного виконання КМР своїх повноважень, отже прокурор не є належним заявником у справі.

Представник позивача в підготовчому засіданні заперечує проти задоволення клопотання, вважає, що сторона відповідача маніпулює нормами законодавства. КМР знала про порушення прав територіальної громади, однак до суду не звернулась самостійно, натомість поросила звернутись прокуратуру. Прокуратура прокомунікувала з КМР, але рада не забажала звернутись до суду, відповідно до суду звернулась прокуратура.

Відповідачка ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилась, викликалась до суду за адресами в м. Київ, Черкаській області та м. Кропивницькому, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному Інтернет-сайті судової влади.

Суд, вивчивши зміст клопотання про повернення позовної заяви, вислухавши пояснення учасників підготовчого провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що клопотання не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Пунктом 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України встановлено, що заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatismutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, § 35).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України: прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (частина четверта статті 56).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. пункт 35 постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Системне тлумачення частини четвертої статті 56 ЦПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

В позовній заяві прокурор обґрунтовував порушення інтересів держави у суді, визначив орган, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, та вказав, у чому полягає бездіяльність зазначеного органу щодо захисту законних інтересів держави, а саме, що орган місцевого самоврядування - Київська міська рада, всупереч покладених на неї завдань щодо звернення до суду із позовом після скасування рішення суду першої інстанції про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, до суду не звернулась, що свідчить про самоусунення КМР від захисту майнових прав територіальної громади м. Києва.

Тому, суд вважає, що немає підстав, які б унеможливлювали розгляд позовної заяви керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, відповідно клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про повернення позовної заяви не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 56, 185, 259-261, 353 ЦПК України, Законом України «Про прокуратуру», суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про повернення позовної заяви керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складений 09.04.2024 року.

Суддя -