08 квітня 2024 року
Справа №932/8506/23
Провадження № 2/932/2389/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Кирилішиній В.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди , спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 06 червня 2023 року приблизно о 07 год. 40 хв. відповідач, рухаючись в районі будинку АДРЕСА_1 , керуючи транспортним засобом «КІА», д/н НОМЕР_1 , порушуючи п.10.2 Правил дорожнього руху, при виїзді з прилеглої території на проїзну частину, не надав перевагу транспортному засобу, який рухався під керуванням позивачки по головній дорозі, внаслідок чого зіткнувся з її велосипедом, що спричинило пошкодження транспортних засобів, позивачка отримала тілесні ушкодження. Вина відповідача у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке виразилося у порушенні водієм правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів та спричинення тілесних ушкоджень, доведена повністю та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, висновком спеціаліста судово-медичного експерта №1641 від 08.06.2023 р. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2023 у справі № 932/5831/23 відповідач визнаний винним за ст. 124 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави. Внаслідок ДТП позивачці з вини відповідача завдано моральну шкоду, яка проявилася у переляку в момент зіткнення, фізичному болі та стражданнях, спричинених заподіяними мені тілесними ушкодженнями, необхідністю подальшої реабілітації, різкій зміні звичного життєвого укладу, докладанням додаткових зусиль для його нормалізації, хвилюваннями із-за відмови відповідача відшкодувати завдану шкоду і яку вона оцінила у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.10.2023 року по даній цивільній справі відкрито провадження, судовий розгляд призначений в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14.12.2023 року судом отриманий письмовий відзив відповідача ОСОБА_2 , в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на відсутність належних доказів на обгрунтування спричинення моральної шкоди позивачці. Не відповідає дійсності твердження позивачки щодо його відмови відшкодовувати спричинену шкоду, оскільки він , працюючи лікарем та визнаючи свою провину в дорожньо-транспортній пригоді 06.06.2023 року, намагався надати первинну медичну допомогу та запропонував позивачці поїхати до лікарні на огляд , однак вона відмовилася та самостійно поїхала на роботу. Окрім того, позивачка відмовилася від отримання грошової компенсації він нього. Тому її звернення до суду відповідач розцінює як спробу збагатитися за його рахунок.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, на їхньому задоволенні наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він визнав свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оплатив штраф. Після ДТП пропонував позивачці поїхати до лікарні, але вона відмовилася. Доказів перебування на лікарняному вона не надала, тому сума спричиненої моральної шкоди є завеликою. Він працює лікарем, є внутрішньо-переміщеною особою з м.Маріуполя. В його родині він працює один, дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-років, ще мають малолітню дитину 10 років. Визнає позов частково.

Суд, вислухавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке:

З постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.07.2023 року (справа № 932/5831/23) судом встановлено, що 06 червня 2023 року приблизно о 07 год. 40 хв. відповідач ОСОБА_2 , рухаючись в районі будинку АДРЕСА_1 , керуючи транспортним засобом «КІА», д/н НОМЕР_1 , порушуючи п.10.2 Правил дорожнього руху, при виїзді з прилеглої території на проїзну частину, не надав перевагу транспортному засобу, який рухався під керуванням позивачки по головній дорозі, внаслідок чого зіткнувся з її велосипедом, що спричинило пошкодження транспортних засобів, позивачка ОСОБА_1 водій велосипеда отримала тілесні ушкодження.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Суд встановив, що ОСОБА_2 є винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачка ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження, сторони не заперечують даних фактів, тому суд дійшов висновку про покладення на відповідача обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи спосіб заподіяння втрат немайнового характеру, а також тривалість перетерплювання яких ОСОБА_1 та виходячи з засад розумності, справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 3000 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України , пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 80,52 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 3000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір 80,52 грн.

В задоволенні решти позовний вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

В повному обсязі рішення складено 12.04.2024 року.

Суддя О.С. Овчиннікова