Провадження № 2/742/422/24
Єдиний унікальний № 742/311/24
04 квітня 2024 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Короткої А.О.,
при секретарі судового засідання Бурмаці Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представниця позивачки адвокатка Ткаченко Наталія Миколаївна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
15.01.2024 адвокаткою Ткаченко Н.М. до суду було подано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, які просила стягувати з 15.11.2023.
Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 19.09.2021 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, а на день звернення до суду з даним позовом в суді перебуває позов про розірвання даного шлюбу. За час спільного сімейного життя у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач, проживаючи окремо, припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча як батько повинен це робити. Позивачка не в змозі самостійно утримувати дитину, у зв`язку з чим вона 15.11.2023 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів (справа №742/5189/23, провадження №2-н/742/914/23), проте ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.11.2023 їй було відмовлено у видачі судового наказу, оскільки суд не зміг встановити зареєстроване місце проживання відповідача, проте відсутність місця реєстрації не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дитину, тому 15.01.2024 ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду з даним позовом, у якому просила стягнути аліменти саме з 15.11.2023.
У судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися, але остання подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала та просила провести розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.п.28).
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно (а.п.22, 25).
Зі згоди позивачки, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 19.09.2021 перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.п.11).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.п.5) вбачається, що сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.9).
Як вбачається з копії ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 15.11.2023 позивачка дійсно зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання їхньої дочки, проте їй було відмовлено у цьому, оскільки зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника не було встановлене (а.п.12).
Відповідно до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК У країни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частинами першою, другою статті 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.
За таких обставин, відповідно до вимог чинного законодавства суд визнає, що для прийняття рішення про задоволення позову у повному обсязі достатньо законних підстав, що не буде суперечити закону або порушувати законних прав, свобод та інтересів для самих сторін у даній справі чи інших осіб.
Оскільки сторони являються батьками дитини та зобов`язані матеріально утримувати її, відповідач спроможний виплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання і до досягнення повноліття дитиною, яка перебуває на утриманні позивачки, зважаючи на те, що згідно з письмовою заявою позивачка наполягає на стягненні аліментів, а відповідач не надав жодних заперечень проти такого, то суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття підлягають задоволенню.
Щодо заявленої вимоги позивачки про початок стягнення аліментів з 15.11.2023, то суд констатує, що за загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. При цьому немає значення проміжок часу від дня пред`явлення позову до його задоволення (ч.1 ст.191 СК України).
Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ч.2 ст.191 СК України).
Проте, в даному випадку аліменти з відповідача за заявою позивачки про видачу судового наказу не були стягнуті, оскільки ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.11.2023 їй було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів, а отже, не було факту ухилення останнього від їх сплати, тому початком стягнення аліментів є дата звернення позивачки до суду з даним позовом, а саме: 15.01.2024, тому заявлені вимоги в частині стягнення аліментів з 15.11.2023 задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору.
Враховуючи викладене вище, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211,20 грн слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави
На підставі наведеного, ст.150, 155, 180-184, 191, 199-200 СК України, керуючись ст.12, 13, 141, 247, 258-259, 280-282, 354 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), представниця позивачки адвокатка Ткаченко Наталія Миколаївна (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 січня 2024 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 09.04.2024.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Анна КОРОТКА