Справа № 367/889/24
Провадження №2-з/367/75/2024
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

04 квітня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Губіна О.Т. про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа: Виконавчий комітет Бучанської міської ради (як орган опіки та піклування) про визнання переміщення та утримування дитини на території України незаконним та повернення дитини до місця її постійного проживання, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Бучанської міської ради (як орган опіки та піклування) про визнання переміщення та утримування дитини на території України незаконним та повернення дитини до місця її постійного проживання.

07 березня 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області по даній справі було відкрито загальне позовне провадження.

21.03.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Губіна О.Т. через канцелярію суду подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якому просить: 1) вжити заходів забезпечення позову шляхом тимчасової заборони ОСОБА_2 , громадянці України, РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінювати місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди батька, ОСОБА_4 , громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до закінчення розгляду справи № 367/889/24 про повернення дитини до місця постійного проживання в Канаді за Конвенцією про цивільно- правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року, включаючи перегляд справи Верховним Судом; 2) встановити тимчасовий обов`язок ОСОБА_2 , громадянці України, РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , в реалізації прав батька ОСОБА_4 , громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на спілкування зі своєю донькою, малолітньою дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом спілкування батька та доньки за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype та інші) в режимах аудіо- та/або відео- зв`язку конференції щодня тривалістю до 30 хвилин, з урахуванням денного режиму та можливості дитини до закінчення розгляду справи № 367/889/24 про повернення дитини до місця постійного проживання в Канаді за Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року, включаючи перегляд справи Верховним Судом.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 разом із малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхала на територію України, та відповідачка почала створювати перешкоди у спілкуванні із дитиною (не надає жодної інформації щодо доньки та не відповідає на телефонні дзвінки). Відсутність заходів забезпечення позову призведе до неможливості чи утруднення виконання рішення суду, оскільки можуть бути втрачені безпосередні емоційні контакти з дитиною.

Сторони в судове засідання не викликались.

Вивчивши дану заяву суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, оглянувши письмові матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Краків, Польща, народилася донька ОСОБА_6 .

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом позовної заяви малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з відповідачкою, який чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою. Однак, позивач не може реалізувати свої батьківські права, спілкуватись з дитиною, оскільки відповідач не дає можливості спілкуватися з дитиною.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У Параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansenv. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Відповідно до приписів статей141, 153 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини 1-3статті 157СК України).

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час тривання судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, у рішенні від 04.09.2018 року «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (заява№6221/14) ЄСПЛ вважав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя.

Аналогічні правові висновки наведені в постановах Верховного Суду від 25.11.2020 року в справі №760/15413/19 (провадження №61-9164св20), від 25.08.2020 року в справі №466/2317/20 (провадження №61-11539ск20).

Суд зазначає, що обставини викладені в заяві про забезпечення позову вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову.

За результатами вивчення матеріалів справи, суд знаходить достатніми і обґрунтованими доводи заяви про те, що відсутність стабільних контактів батька з донькою дійсно створює загрозу втрати безпосереднього емоційного контакту дитини з ним, що в подальшому може утруднити виконання можливого рішення суду про визнання переміщення та утримування дитини на території України незаконним та повернення дитини до місця її постійного проживання.

Суд враховує, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від спілкування з батьком. А тому, з метою запобігання втрати емоційного контакту батька з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про визнання переміщення та утримування дитини на території України незаконним та повернення дитини до місця її постійного проживання, суд вважає за необхідне застосувати захід забезпечення позову у спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства, яким врегульовано правовий механізм забезпечення позову.

З огляду на обґрунтування заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку про задоволення заяви, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до фактичної неможливості виконання рішення суду з причин повного (остаточного) розриву психологічних та емоційних зв`язків між батьком та донькою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що запропонований спосіб представника позивача ОСОБА_1 адвоката Губіна О.Т. забезпечення позову, а саме тимчасова заборона ОСОБА_2 , громадянці України, РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінювати місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди батька, ОСОБА_4 , громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та встановлення тимчасового обов`язку ОСОБА_2 , громадянці України, РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , в реалізації прав батька ОСОБА_4 , громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на спілкування зі своєю донькою, малолітньою дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом спілкування батька та доньки за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype та інші) в режимах аудіо- та/або відео- зв`язку конференції щодня тривалістю до 30 хвилин, з урахуванням денного режиму та можливості дитини підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Губіна О.Т. про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа: Виконавчий комітет Бучанської міської ради (як орган опіки та піклування) про визнання переміщення та утримування дитини на території України незаконним та повернення дитини до місця її постійного проживання задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом тимчасової заборони ОСОБА_2 , громадянці України, РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінювати місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди батька, ОСОБА_4 , громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до закінчення розгляду справи № 367/889/24 про повернення дитини до місця постійного проживання в Канаді за Конвенцією про цивільно- правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року, включаючи перегляд справи Верховним Судом.

Встановити тимчасовий обов`язок ОСОБА_2 , громадянці України, РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , в реалізації прав батька ОСОБА_4 , громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на спілкування зі своєю донькою, малолітньою дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом спілкування батька та доньки за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype та інші) в режимах аудіо- та/або відео- зв`язку конференції щодня тривалістю до 30 хвилин, з урахуванням денного режиму та можливості дитини до закінчення розгляду справи № 367/889/24 про повернення дитини до місця постійного проживання в Канаді за Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року, включаючи перегляд справи Верховним Судом.

Стягувач: ОСОБА_1 , громадянин Канади, місцезнаходження в Канаді: АДРЕСА_1 .

Представник стягувача: адвокат Губін Олександр Тимофійович, місцезнаходження: 03150, м. Київ, Бізнес центра «Кузнецький», вул. Антоновича, 64/16, офіс 204.

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянка України, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.С. Кухленко