Справа № 583/540/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

Головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

06.02.2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» мотивована тим, що відповідно до кредитного договору №500826195 від 15.01.2020, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у сумі 53314,09 грн. строком до 16.01.2024 зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 32%. Крім того, відповідно до кредитного договору №491018176 від 15.01.2020, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у сумі 28551,73 грн. строком до 16.01.2024 зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 39,9%. 17.01.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитними договорами від 15.01.2020 №500826195 та №491018176. 18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №18-05/2021 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». У порушення умов кредитних договорів відповідач свої зобов`язання не виконав, в результаті чого станом на 09.01.2024 розмір заборгованості за кредитним договором №500826195 від 15.01.2020 становить 118923,89 грн., з яких: 53314,09 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 50753,76 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 14256,04 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), а за кредитним договором №491018176 від 15.01.2020 розмір заборгованості становить 72472,64 грн., з яких: 28551,73 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 34001,46 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 9519,45 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Тому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами №500826195, №491018176 у розмірі 191396,53 грн., а також понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3028 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

Процесуальні дії у справі.

09.02.2024 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Цього ж дня ухвала суду була направлена учасникам справи, відповідачу також направлена копія позовної заяви.

13.03.2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив про безпідставність заявлених вимог з огляду на наступне. Позивачем не надано договору на банківське обслуговування, який слугував підставою для укладення договору оферти. В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, позивачем не надано суду копії меморіального ордеру, заяви на видачу готівки, платіжного доручення чи виписки по картковому рахунку. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, як боржник первісного кредитора був повідомлений про заміну особи кредитора відповідно до вимог ст.516-518 ЦК України. Позивач не надав до суду документів, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини і що позивач надав відповідачу кредитні грошові кошти. На підставі вищевикладеного просить в позові відмовити та застосувати строки позовної давності.

21.03.2024 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій просять стягнути заборгованість з відповідача в розмірі 191396,53 грн, а також судові витрати.

11.04.2024 року від відповідача надійшли заперечення на уточнену позовну заяву.

Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст. 19, ст. 274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В розумінні ч. 6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Встановлено, що 15.01.2020 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання кредиту №500826195, відповідно до умов якої відповідач отримав кредитні кошти в сумі 53314,09 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 32% річних, строком кредиту 48 місяців (дата повернення кредиту 16.01.2024). У вказаній угоді міститься підпис позичальника ОСОБА_1 про те, що він отримав всю інформацію про умови кредитування, а також отримав акцент пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 00826195 від 15.01.2020 року (а.с.5).

Також відповідачем підписано анкету-заяву про акцент Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с.6), а також паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с.6, зворотній бік).

Факт отримання коштів відповідачем підтверджується меморіальним ордером № 38998 від 16.01.2020 року, згідно якого на рахунок ОСОБА_1 були перераховані кошти в розмірі 53314,09 грн (а.с.10, зворотній бік).

Крім того, 15.01.2020 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання кредиту №491018176, відповідно до умов якої відповідач отримав кредитні кошти в сумі 28551,73 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 39,9% річних, строком кредиту 48 місяців (дата повернення кредиту 16.01.2024).

Також відповідачем підписано анкету-заяву про акцент Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с.9), а також паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с.10).

Факт отримання коштів відповідачем підтверджується меморіальним ордером № 39211 від 16.01.2020 року, згідно якого на рахунок ОСОБА_1 були перераховані кошти в розмірі 28551,73 грн (а.с.11, зворотній бік).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом станом на 17.05.2021 заборгованість за кредитним договором №500826195 від 15.01.2020 складала 76529,70 грн, з них: 53314,09 грн. заборгованість за кредитом; 22615,61 грн заборгованість по відсотках (а.с.11), а за кредитним договором №491018176 від 15.01.2020 складала 44163,97 грн, з них: 28551,73 грн. заборгованість за кредитом; 15212,24 грн заборгованість по відсотках (а.с.12).

На підставі договору факторингу №2 від 17.05.2021, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс», до ТОВ «ФК «Флексіс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №500826195 від 15.01.2020, сума відступленої грошової вимоги складає 75929,70 грн, з них: 53314,09 грн заборгованість по основному боргу, 22615,61 грн заборгованість по відсоткам, а також за договором №491018176 від 15.01.2020, сума відступленої грошової вимоги складає 43763,97 грн, з них: 28551,73 грн заборгованість по основному боргу, 15212,24 грн заборгованість по відсоткам (а.с.17-23).

Відповідно до договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал», до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №500826195 від 15.01.2020, сума відступленої грошової вимоги складає 75929,70 грн, з них: 53314,09 грн заборгованість по основному боргу, 22615,61 грн заборгованість по відсоткам, а також за договором №491018176 від 15.01.2020, сума відступленої грошової вимоги складає 43763,97 грн, з них: 28551,73 грн заборгованість по основному боргу, 15212,24 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 24-32).

ТОВ «Вердикт Капітал» за користування грошовими коштами за період з 18.05.2021 по 10.01.2023 включно було нараховано відсотки по кредитному договору №500826195 від 15.01.2020 у розмірі 28138,15 грн, по кредитному договору №491018176 від 15.01.2020 18789,22 грн.

Згідно з договором №10-03/2023/01 від 10.03.2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №500826195 від 15.01.2020, сума відступленої грошової вимоги складає 104667,85 грн, з них: 53314,09 грн заборгованість по основному боргу, 50753,76 грн заборгованість по відсоткам, а також за договором №491018176 від 15.01.2020, сума відступленої грошової вимоги складає 62953,19 грн, з них: 28551,73 грн заборгованість по основному боргу, 34001,46 грн заборгованість по відсоткам (а.с.33-40).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 09.01.2024 року заборгованість за кредитним договором № 500826195 від 15.01.2020 року становить: заборгованість за тілом кредиту - 53314,09 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 50753,76 грн., заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 14256,04 грн., а всього 118323,89 грн (а.с.16 ).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 09.01.2024 року заборгованість за кредитним договором № 491018176 від 15.01.2020 року становить: заборгованість за тілом кредиту 28551,73 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 34001,46 грн, заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 9519,45 грн, пеня 400 грн, а всього 72472,64 грн (а.с.15).

Суд зазначає, що нарахування відсотків позивачем здійснено у відповідності до умов кредитного договору, та у передбачений сторонами строк кредитування, протилежного відповідачем належними, допустимими, переконливими доказами не спростовано.

Розрахунок заборгованості по загальній сумі боргу та її складових відповідає заборгованості, що зазначена у реєстрі боржників до договору відступлення прав вимоги.

Так, позивач просить стягнути суму заборгованості за двома кредитними договорами в розмірі 191396,53 грн., однак вірна сума заборгованості складає 190796,53 грн (118323,89 грн + 72472,64 грн).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Твердження відповідача про те, що позивачем не надано первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування коштів на його рахунок не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи містяться меморіальний ордер №38998 від 16.01.2020 року та меморіальний ордер №39211 від 16.01.2020 року, якими підтверджується отримання коштів ОСОБА_1 (а.с.10,11, зворотній бік).

Посилання відповідача на правову позицію Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 року, справа № 342/180/17 є недоречними, оскільки вони не застосовуються до виниклих спірних правовідносин, так як в даному випадку Витяг з тарифів обслуговування кредитних карток та умов надання банківських послуг в Приватбанку не має жодного відношення до справи.

ОСОБА_1 зазначає, що він не був повідомлений про заміну особи кредитора, однак згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Положенням ч. 2 ст. 516 ЦК України встановлено, що у разі, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, виконання ним свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, неповідомлення боржника про отримання новим кредитором права вимоги за зобов`язанням, не позбавляє обов`язку щодо його належного виконання, а лише надає можливість здійснення його виконання первісному кредитору. В той же час, відповідачем до суду не надано доказів сплати заборгованості ні на користь первісного кредитору, ні на користь позивача.

Заперечення відповідача на уточнену позовну заяву суд не приймає до уваги, оскільки сума заборгованості за кредитними договорами, яку позивач просить стягнути з відповідача є ідентичною сумі, яка зазначена в позовній заяві, тобто фактично позовні вимоги не змінені.

Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальний.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (ст. 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

З урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України установлено карантин згідно з Постановами КМ№ 392 від 20.05.2020,№ 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу Covid-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (Covid-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають і строки позовної давності. Всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (Covid-19).

Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права викладений у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі № 679/1136/21, який відповідно положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом під час розгляду даної справи.

15.03.2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17.03.2022 року.

Вказаним законом було доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина першастатті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Враховуючи вищезазначені норми суд зазначає, що строки позовної давності для звернення до суду позивачем не пропущені.

Наведене узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 квітня 2023 року у справі №728/1765/21 (провадження №61-6640св21), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22).

Оскільки строк позовної давності заявлених позовних вимог до набрання чинності вказаних законів не сплив, тому клопотання відповідача про застосування строку позовної давності не заслуговує на увагу суду.

Інші твердження відповідача, викладені у відзиві, також не заслуговують на увагу суду.

Висновок суду.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюю зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено суму заборгованості в розмірі 191396,53 грн., судом задоволено частково вимоги та стягнуто 190796,53 грн., тобто позов задоволено на 99 %, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2997,72 грн. (3028 х 99 %).

Так, положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: заявка на надання юридичної допомоги №894 від 02.01.2024 про надання правничої допомоги АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; витяг з акту №4 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024, платіжну інструкцію від 10.01.2024 про сплату 59000 грн за надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги.

Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного.

У детальному описі виконаних робіт Адвокатським об`єднанням зазначено, що ним здійснено таку роботу: надання усної консультації з вивченням документів 2 год. (4000 грн); підготовка пропозицій 3 год. (6000 грн.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 7,5 год. (15000 грн).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 25000 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000 грн, які підлягають стягненню з відповідача. На переконання суду, в даному випадку такий розмір витрат на правничу допомогу буде достатнім, пропорційним і справедливим, а також не становитиме надмірного тягара для відповідача.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 7997,72 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 263-265, 272, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором про надання кредиту №500826195 від 15.01.2020 року та договором про надання кредиту №491018176 від 15.01.2020 року в розмірі 190 396,53 грн. та в рахунок відшкодування судових витрат 7997,72 грн, а всього стягнути 198 394,25 грн, відмовивши в решті вимог.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено 11.04.2024 року.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко