Справа № 466/1340/24
Провадження № 2/466/1112/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Колодій Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

05.02.24р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТзДВ «СК «Гардіан», в якому, остаточно , 16.02.24р, . уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача в її користь страхове відшкодування на поховання в сумі 10 200 грн., пеню в розмірі 1 790,36 грн., 3 % річних в розмірі 158,30 грн, інфляційні втрати 299,20 грн та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 10.10.22р. на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава-Руська, в межах с. Підгороднє, водій ОСОБА_2 , керуючи автопоїздом у складі тягача «DAF ТН 95 XF 430», д.н.з. НОМЕР_1 та причепа «WIELTON NW3», д.н.з. НОМЕР_2 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який помер на місці події.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан». За даним фактом 11.10.22р. були внесені відомості до ЄРДР за №0000502 та розпочато досудове розслідування. Однак 30.11.22р. дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

15.02.23р. на адресу ТДВ «СК «Гардіан» направлено заяву про виплату страхового відшкодування витрат на поховання, в інтересах двоюрідної сестри потерпілого , ОСОБА_1 , у розмірі 5 900,00 грн., на підставі чого відкрито страхову справу.

10.04.23р. «СК «Гардіан» надано відповідь, якою повідомлено, що за договором страхування було здійснено виплату у розмірі 3 966,50 грн.

31.05.23р. позивачка направила на адресу ТДВ «СК «Гардіан» заяву про те, що на поховання, включно із встановленням пам`ятника витрачено 45 900,00 грн., а саме 5900 грн. на поховання та 40 000 грн. на встановлення пам`ятника.

Між тим, відповідачем було відшкодовано лише 29 800 грн. на встановлення пам`ятника. Часткову виплату страхового відшкодування відповідач обгрунтовує тим, що в акті виконаних робіт містяться роботи, що напряму не відносяться до спорудження надгробного пам`ятника. Безпосередньо пам`ятник та робота з встановлення складають: 29 800,00 грн = 25 400,00 грн (пам`ятник) + 1 600,00 грн (художні роботи) + 2 800,00 грн (встановлення пам`ятника). Таким чином, відповідач вважає, що ним виконано свої зобов`язання з виплати страхового відшкодування в повному обсязі, а такі роботи як фундамент, плитка та дорога не є частинами витрат.

Однак позивачка з рішенням ТДВ «СК «Гардіан» про часткову виплату страхового відшкодування не погоджується, вважає, що відповідач порушує її права та законні інтереси , що суперечить Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Адже фундамент, плитка, тощо, є невід`ємними частинами намогильної споруди та є його обов`язковою складовою, як і доставка пам`ятника до кладовища.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 07.02.24р., розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні.

20.02.24р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивачки повністю заперечує, позов вважає безпідставним. На його переконання, страховиком виконано свої зобов`язання з виплати страхового відшкодування в повному обсязі, а такі роботи як фундамент, плитка та дорога не є частинами витрат у розумінні ст. 27.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також заперечив щодо стягнення з ТДВ «СК «Гардіан» пені, інфляційних втрат на 3 % річних, адже відповідач визнав вимоги на суму 29 800 грн та виплатив вказану суму, в якості страхового відшкодування. А на момент звернення позивача до суду, зобов`язання щодо сплати 10 200 грн. у відповідача відсутнє, відтак й відсутнє прострочення з його виконання.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явились, подавши заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять такий задовольнити.

Представник відповідача ТДВ «СК «Гардіан» в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі їх представника.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.10.22р. на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава-Руська, в межах с. Підгороднє, Львівської області, водій ОСОБА_2 , керуючи автопоїздом у складі тягача «DAF ТН 95 XF 430», д.н.з. НОМЕР_1 та причепа «WIELTON NW3», д.н.з. НОМЕР_2 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який помер на місці події.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автопоїзда у складі тягача «DAF ТН 95 XF 430», і д.н.з. НОМЕР_1 та причепа «WIELTON NW3», д.н.з. НОМЕР_2 , згідно з Полісом №А210365701, була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан».

За даним фактом, 11.10.22р. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000502 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

30.11.22р. кримінальне провадження №0000502 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Позивачка зазначає, що нею, як родичкою померлого ,було витрачено 40 000 грн. на встановлення надгробного пам`ятника.

Так, згідно договору купівлі-продажу №13/3548 від 03.05.23р., акту виконаних робіт Г-3548 ФОП ОСОБА_4 , фіскального чеку від 03.05.23р., позивачкою оплачено вартість встановлення надгробного пам`ятнику померлому ОСОБА_3 на загальну суму 40 000 грн. До виконаних робіт входить: виготовлення деталей гранітного пам`ятника - 25 400,00 грн., фундамент - 5 400,00 грн., плитка - 3 000,00 грн., художні роботи - 1 600,00 грн., встановлення всіх деталей гранітного пам`ятника - 2 800,00 грн., дорога - 1 800,00 грн.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Так, до сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, що регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 22 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ; життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.4 ст. 24 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

31.05.23р. позивачкою скеровано на адресу ТДВ «СК «Гардіан» заяву про виплату страхового відшкодування , до якої долучено договір купівлі-продажу №13/3548 від 03 травня 2023 року, акт виконаних робіт Г-3548, фіскальний чек від 03 травня 2023 року на суму 40 000.00 грн. витяг з реєстру платників Єдиного податку щодо ФОП ОСОБА_4 , фото встановленого на місці поховання пам`ятника.

18.10.23р. ТДВ «СК «Гардіан» листом надано позивачці відповідь, якою повідомлено, що 23.06.23р. на реквізити представника заявника перераховано частину витрат на поховання у розмірі 1 933,50 грн. Також 18.08.23р. відповідачем було сплачено відшкодування за спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 29 800,00 грн.

Представник відповідача зазначає, що здійснена часткова виплата страхового відшкодування, оскільки на його думку в акті виконаних робіт Г-3548 ФОП ОСОБА_4 містяться роботи, що напряму не відносяться до спорудження надгробного пам`ятника, в частині встановлення фундаменту, плитки та дороги.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Ритуальні послуги, відповідно до положень зазначеної статті, це послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Згідно ст. 12 вказаного Закону, особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом.

На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). (ч. 5 ст. 25 Закону).

У відповідності до ст. 2 вказаного Закону намогильні споруди - пам`ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам`ять про померлих.

Відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.2-35:2013 «Намогильні споруди та склепи. Загальні технічні вимоги» (п. 5.4) у разі необхідності, під час встановлення намогильної споруди улаштовують фундамент. Згідно з визначенням, наведеним у Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженому Постановою КМУ від 12 травня 2023 року № 488, фундамент - частина будівлі, споруди, через яку передається навантаження від його надземної частини на ґрунт.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що у разі встановлення пам`ятнику, фундамент є невід`ємною частиною намогильної споруди.

Окрім того, вищевказаним ДСТУ передбачено можливість встановлення елементів благоустрою місця для поховання (могили) - бордюри, квітники, елементи замощення, площадки, доріжки, проходи. Одним із елементів спорудження намогильної споруди є облаштування навколо неї вимощення, спеціальної смуги по периметру поховання. Під неї заливають бетонний фундамент і зверху укладають плитку або бруківку. Вимощення навколо могили підвищує надійність : конструкції, допомагає зберігати цілісність цоколя, допомагає відвести воду під час дощу або при , інтенсивному весняному таненні снігу, чим запобігає розмиттю ґрунту.

Як вбачається із долученого фото пам`ятника ОСОБА_3 , зазначена плитка поєднана з самим пам`ятником та є по суті його частиною, а отже витрати на неї підлягають також підлягають відшкодуванню з боку страховика.

Що стоується витрат на дорогу та доставку пам`ятника, то Законом не передбачено, що не підлягають відшкодуванню витрати на доставку пам`ятника, а отже доставка пам`ятника до кладовища є складовою спорудження надгробної споруди, тому підлягає компенсації нарівні з іншими витратами на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

З наведеного випливає, що часткова невиплата ТДВ «СК «Гардіан» страхового відшкодування є неправомірною та такою що порушує права та законні інтереси позивача, а тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 10 200 грн. невиплаченого страхового відшкодування, на думку суду підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги про стягнення пені в розмірі 1 790,36 грн., 3 % річних в розмірі 158,30 грн, інфляційних втрат 299,20 грн, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначає відповідач, стягнення з ТДВ «СК «Гардіан» пені, інфляційних втрат на 3 % річних є неправомірним, адже відповідач визнав вимоги на суму 29 800 грн та виплатив вказану суму позивачці, в якості страхового відшкодування. А на момент звернення позивача до суду, зобов`язання щодо сплати 10 200 грн. у відповідача було відсутнє, відтак й відсутнє прострочення з його виконання.

Між тим, як зазначено у Постанові ВС від 21.12.2016 по справі №6-1003цс16), дія частини 2 статті 625 ЦК України поширюється на випадки прострочення виплати суми страхового відшкодування. Так, при задоволенні заяви позивача суд встановив, що договір страхування є грошовим зобов`язанням в контексті положень статей 524, 533625 ЦК України. Тому, правовідносини, які склались між сторонами з приводу відшкодування страхового зобов`язанням, за своєю правовою природою є грошовим зобов`язанням, на яке поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, у разі прострочення страховиком виплати належної суми страхового відшкодування, страхувальник має право вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивачки про стягнення з відповідача пені в розмірі 1 790,36 грн., 3 % річних в розмірі 158,30 грн, інфляційних втрат 299,20 грн за прострочення зобов`язання.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

В даному випадку, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано лише договір про надання правової допомоги від 14.09.2023р. Жодних актів виконаних робіт, квитанцій на оплату адвокатського гонорару та інших документів, що підтверджують надання таких послуг на суму 5000 грн., суду не надано.

Між тим, задовольняючи позов, суд вважає за доцільне стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На думку суду, витрати на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 979, 993, 1194, Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування», ст. ст. 12, 13, 76, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 10 200 (десять тисяч двісті) грн. страхового відшкодування витрат на поховання.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1 790 (одна тисяча сімсот дев`яносто) гривень 36 копійок, три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 158 (сто п`ятдесят вісім) гривень 30 копійок, інфляційні втрати у розмірі 299 (двісті дев`яносто дев`ять) гривень 20 копійок, а всього разом - 2 247 (дві тисячі двісті сорок сім) гривень 86 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі ) грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь держави судовий збір у розмірі 6056 ( шість тисяч п"ятдесят шість) грн.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», м. Київ, вул. Саксаганського, 96, ЄДРПОУ - 35417298.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І. Є. Зима