Справа № 212/9869/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Дущак К.О., розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін, які беруть участь у справі, та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

30 січня 2024 року представником позивача уточнені позовні вимоги, відповідно до яких пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідачів: мкрн. АДРЕСА_1 . Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідачів в період з 01.10.2019 року по 23.02.2023 року утворилася заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) у розмірі основного боргу 17046,61 гривень, інфляційні втрати у розмірі 279,28 гривень, 3% річних у розмірі 139,71 гривень, плата за абонентське обслуговування у розмірі 62,57 гривень, всього 17528,17 гривень; за період з 24.02.2023 року по 30.09.2023 року заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) у розмірі основного боргу 1216,22 гривень, плата за абонентське обслуговування у розмірі 59,81 гривень, всього 1276,03 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 гривень.

Ухвалою суду від 12 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

22 січня 2024 року представником АТ «Криворізька теплоцентраль» до суду подана уточнена позовна заява.

Ухвалою суду від 26 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

30 січня 2024 року представником АТ «Криворізька теплоцентраль» до суду подане клопотання про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 02 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України.

Відповідачі правом подання відзиву на позовну заяву не скористалися.

У судове засідання представник АТ «Криворізька теплоцентраль» не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти проведення розгляду справи у заочному порядку не заперечувала.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленим у встановленому порядку про час та місце розгляду справи за адресою місця реєстрації, у судове засідання не з`явився.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи до суду не з`явилася, у минулому судовому засіданні позовні вимоги визнала, вказала, що мають заборгованість з постачання теплової енергії, яку сплачують.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, вказав, що відомо про наявну заборгованість за надані АТ «Криворізька теплоцентраль» послуги.

Відповідно до частини 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб та, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд за матеріалами справи встановив, що АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату цих послуг згідно з особового рахунку і встановлених тарифів.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 19, 22-23), що перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», на який відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги з централізованого опалення. (а. с. 11)

Згідно статті 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15.

Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п.1 ч.3 ст.20 вказаного Закону).

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Нормою ч.5 ст.13 вказаного Закону передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування.

АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія до житла відповідачів, однак відповідачами зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Як встановив суд з наданих розрахунків заборгованості, які перевірені судом та не спростовані відповідачами, заборгованість по оплаті за централізоване опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2019 року по 23.02.2023 року основного боргу становить 17046,61 гривень, за період з 24.02.2023 року по 30.09.2023 року 1216,22 гривень; плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 23.02.2023 року становить 62,57 гривень, за період з 24.02.2023 року по 30.09.2023 року плата за абонентське обслуговування становить 59,81 гривень. (а. с. 9-10)

Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунків заборгованості до суду відповідачами не надано.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. До суду заяв про застосування позовної давності не надходило.

Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.

Таким чином, згідно з розрахунків доданих по позову, з якими погоджується суд, з відповідачів підлягають стягненню за період з 01.10.2019 року по 23.02.2023 року інфляційні втрати у розмірі 279,28 гривень, 3% річних у розмірі 139,71 гривень. (а. с. 12)

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,12,81, 263-265,268, 280-282 ЦПК України, ст.ст.525,625, 901, 903 ЦК України, ЗУ «Про теплопостачання», ст.ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

ухвалив:

Задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з 01.10.2019 року по 23.02.2023 року основного боргу у розмірі 17046,61 гривень, інфляційні втрати у розмірі 279,28 гривень, 3% річних у розмірі 139,71 гривень, плату за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 23.02.2023 року у розмірі 62,57 гривень, а всього 17528,17 гривень (сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень 17 копійок).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з 24.02.2023 року по 30.09.2023 року основного боргу у розмірі 1216,22 гривень, плату за абонентське обслуговування за період з 24.02.2023 року по 30.09.2023 року у розмірі 59,81 гривень, а всього 1276,03 гривень (одна тисяча двісті сімдесят шість гривень 03 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1342,00 гривень, по 447,34 гривень (чотириста сорок сім гривень 34 копійки) з кожного.

Повернути Акціонерному товариству «Криворізька теплоцентраль» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні із даною позовною заявою, на підставі платіжної інструкції в національній валюті від 20 жовтня 2023 р. № 4725, що становить 1342,00 гривень (одна тисяча триста сорок дві гривні 00 копійок).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , місцезнаходження юридичної особи: вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50014;

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: : АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 09 квітня 2024 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак