н/п 2/490/352/2024 Справа № 490/4327/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Гуденко О.А., при секретарі - Красноноженко Л.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_2 , до Миколаївської міської ради, треті особи: Староста Іванівського старостинського округу № 5 Миронівської міської ради Київської області Кисельов Владислав Вікторович, Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради про визнання заповіту дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом ,-

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2023 року позивачка в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати дійсним заповіт, складений 04.03.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., посвідчений старостою Іванівського старостинського округу № 5 Миронівської міської ради Київської області, зареєстрований реєстрі за №5-09.

Визнати за малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє її мати ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ,в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обгрунтування позову посилался на те, що за життя ОСОБА_3 , склала заповіт, яким заповідала належну їй частку у праві власнсоті на вказану квратиру своїй онучці ОСОБА_5 , 2020 р.н., заповіт був посвідчений старостою Іванівського старостинського округу № 5 Миронівської міської ради Київської області. Проте, звернувшись в інтересах своєї доньки до нотаріуса за оформленням спадкових справ, їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину , оскільки заповіт був складений з порушенням вимог ЦК України, а саме посвідчений у присутності лише одного свідка, та неправильно зазначено адресу спадкового майна.

проте вказаний заповіт ніким не оспорювався, не був скасований за життя заповідачем.

Тому, оформити спадкові права малолітньої ОСОБА_2 , на майно, яке заповідала їй бабуся, в позасудовому порядку неможливо, в зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 26.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити загальне позовне провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.08.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвокатки Максименко С.В. про витребування доказів задоволено. Витребувано у Першої миколаївської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 227/2021 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 12.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

12.02.2024 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представником відповідача ММР надана до суду заява про розглдяд справи у їх відсутності, просять прийняти рішення на підставі вимог законодавства.

09.02.2024 року до канцелярії суду надійшла заява від ОСОБА_6 , в якій вона зазначає, що позов визнає у повному обсязі, та не заперечує проти його задоволення та визнання права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 за заповітом від 04.03.2021 року.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

У відповідності дост. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом , виданим державним нотаріусом Першої МДНК Нехимчук К.Б. від 25.01.2022 року,зареєстрованим у реєстрі за №1-117, після смерті ОСОБА_7 , квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності по 1/2 частці кожній дружині спадкодавця ОСОБА_3 та доньці ОСОБА_8 .

Право власності за вказаними особами бул зареєстрвоано станом на 28.12.2012 року у КП ММБТІ, що підтверджується довідкою від 13.12.2021 року.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 , є рідною онукою останньої.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) , актовий запис № 156.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки вищезазначеної квартири. Матеріалами спрваи підтверджується, що на час смерті спадкодавиці у вказаній квартирі були зареєстровані ОСОБА_1 та ПриваловаТ.Н.

05.11.2020 року ОСОБА_3 склала заповіт, в якому зазначила , що все її майно, де б воно не було, і з чого воно в б не складалося, і взагалі все те , що її буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповідає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .Заповіт посвідчений 05.11.2020 року ОСОБА_9 , старостою Іванівського старостинського округу №5 Миронівської міської ради Київської області та зареєстровано в реєстрі за №5-83.

04.03.2021 року ОСОБА_3 скалала заповіт,яким заповідала свою частину квартири АДРЕСА_1 своїй онуці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заповіт посвідчений 04.03.2021 року ОСОБА_9 , старостою Іванівського старостинського округу №5 Миронівської міської ради Київської області та зареєстровано в реєстрі за № 5-09. Як вбачається з вказаного заповіту - унаслідок хвороби заповідач не може підписати цей заповіт, його посвідчено у присутності свідків - ОСОБА_10 , яка проживає як і заповідачка в с.Іванівка Богуславського району Київської області.

Заповіт у присутності ОСОБА_3 та за її дорученням у присутності свідка та старости - підписано ОСОБА_10 . Особу заповідача та свідка , їх дієздатність встановлено та перевірено.

Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області на виконання ухвали суду направила копію спадкової справи №227/2021 заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З матеріалів спадкової справи №227/2021 вбачається , що 10.08.2021 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до першої миколаївську державно нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті померлої матері ОСОБА_3 .

14 березня 2021 року ОСОБА_6 надала нотаріально посвідчену заяву, якою відмовилась від прийнятті спадщини. Зазначила, що крім неї спадкоємцем за законом є дочка померлої ОСОБА_4 , 1992 року народження.

Позивач 24.11.2021 року надала заяву до нотаріуса за оформленням спадкових прав своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті ОСОБА_3 за заповітом від 04.03.2021 року.

17.03.2023 року державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину , оскільки заповіт був складений з порушенням вимог ЦКУ. Зокрема, заповіт ОСОБА_3 посвідчено в присутності лише одного свідка, не зазначено час його складання, а також у заповіті невірно зазначено адресу квартири, а саме : АДРЕСА_3 замість АДРЕСА_4 , що унеможливлює встановлення складу спадкового майна. Рекомендовано звернутися до суду.

10.11..2023 року державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину позивачкці як спадкоємиці першої черги після сметі матері , оскільки ОСОБА_2 прийняла спадщину зазаповітом після смерті бабусі. Хоча заповіт був складений з порушенням вимог ЦК України, проте нотаріус вважає, що не має права на свій розсуд вчиянти дії, які б порушили волевиявлення спадкодавця та можуть порушити право малолітньої особи, вчинення таких дій суперечить законодавству України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представників не допускається (ст. 1234 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Право на заповіт може бути здійснене протягом усього життя особи й охоплює як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Кваліфікація заповіту як нікчемного з мотивів розширеного розуміння вимог до його форми й порядку його посвідчення, про які згадується в ч. 1 ст. 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні й після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права передбачає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких рішенням виконкому відповідної ради покладено вчинення цих дій. Згідно з абз. 3 п. 33 цієї Інструкції заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Відповідно до ч.2 ст. 1248 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно ст. 1253 ЦК України, У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю.

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням точного місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (пункти 1.1., 1.4. розділу ІІІ Порядку).

Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.3 розділу II зазначеного Порядку, відповідно до якого у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування.

При посвідченні заповітів та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (пункт 2.4. розділу ІІ Порядку).

Як зазначено, у Постанові КЦС ВС від 09.06.2021 у справі № 755/8686/17 , якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа (абзац 1 частини четвертої статті 207 ЦК України). Аналіз абзацу 1 частини четвертої статті 207 ЦК України свідчить, що у певних випадках допускається підписання правочину іншою особою, якщо сторона правочину має різного роду вади, що заважають їй це зробити. У цьому разі порядок підписання іншою особою правочину регламентується частиною четвертою статті 207 ЦК України.

У даній справі судом не встанволено, що підписання заповіту іншою особою не відповідало волевиявленню заповідача, а також фізичну неможливість підписання правочину особисто самою ОСОБА_3 ,отже відсутні передбачені законом підстав для кваліфікації заповіту як нікчемного.

Заповіт від 04.03.2021 року від імені ОСОБА_3 , посвідчений старостою Іванівського старостинського округу №5 Миронівської міської ради Київської області, зареєстрований у реєстрі за №5-09, а отже, з урахуванням установлених у цій справі обставин та вимог чинного на час складання заповіту законодавства, якими врегульовувалась діяльність посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад щодо вчинення нотаріальних дій, відсутні підстави вважати вказаний заповіт нікчемним.

При цьому суд додатково враховує, що спадкоємець за попереднім заповітом ОСОБА_6 , в устанволеному законом порядку відмовилася від прийняття спадщини, повідомивши про існування у спадкодавця спадкоємиці першої черги - доньки, яка є позивачем по справі, проте не може оформити свої спавдкові прваа у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст 204 ЦК України жодні особи не зазначають про недійсність вказаного заповіту та невідповідність вильного водевиявлення заповідача.

Як встановлено судом, заповіт від 04.03.2021 року від імені ОСОБА_3 , посвідчений старостою відповідного старостинського округу та зареєстрований в реєстрі, доказів того, що він складений особою, яка була не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, або що воля спадкодавця не відповідала її дійсному волевиявленню - суду не надано, а отже окремі несуттєві недоліки при його складанні не можуть бути підставою для визнання його недійсним, проте його такі недоліки унеможливлює належним чином реалізувати позивачеві належні їм права на спадкове майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки малолітня ОСОБА_2 дійсно є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 , обставин нікчемності заповіту та невідповідності його дійсному волевиявленню спадкодавиці судом не встановлено, іншим шляхом реалізувати свої спадкові права позивачка, яка до того ж є єдиним спадкоємцем, який звернувся в устанволеному законом порядку з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , не може ні в своїх інтересах, ні як законний представник (мати) спадкоємиці за заповітом - а тому необхідно визнати складений заповіт дійсним та визнати за спадкоємцем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 368, 1216, 1217, 1218, 1225, 1233, 1268 ЦК України, суд,

ВСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 , яка діє як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_2 , до Миколаївської міської ради, треті особи: Староста Іванівського старостинського округу № 5 Миронівської міської ради Київської області Кисельов Владислав Вікторович, Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради про визнання заповіту дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити .

Визнати дійсним заповіт, складений 04.03.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений старостою Іванівського старостинського округу №5 Миронівської міської ради Київської області, зареєстрований у реєстрі за №5-09,

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гуденко О.А.