Єдиний унікальний номер 341/539/24
Номер провадження 2/341/283/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

03 квітня 2024 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянув заочно в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

встановив

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 20 вересня 2008 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 2833,0 грн. Проте, цих коштів на утримання сина не вистачає. У зв`язку зі складним матеріальним становищем, збільшенням рівня цін, розмір аліментів, які відповідач сплачує є недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини. Відповідач перебуває у хорошому стані здоров`я, працездатний, має високооплачувану роботу та отримує доходи. Інших дітей та дружини у відповідача немає та немає на утриманні інших осіб, зокрема, батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. Просила збільшити розмір стягуваних аліментів до 6000,0 грн.

Ухвалою суду від 14 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судове засідання призначено на 28 березня 2024 року.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 14 березня 2024 року № 493072 інформація щодо реєстрації відповідача у Єдиному державному демографічному реєстрі відсутня.

Оскільки, отримана судом інформація щодо місця реєстрації та проживання відповідача не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання (перебування), то суд вважав за необхідне викликати відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання 28 березня 2024 року розгляд справи відкладено на 03 квітня 2024 року.

У судове засідання 03 квітня 2024 року з`явилась позивачка.

У судове засідання відповідач не з`явився, хоча вважається належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У судовому засіданні позивачка не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Таким чином, суд протокольно постановив здійснювати заочний розгляд справи, оскільки відповідач вважається повідомленим належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав, а позивачка не заперечує щодо заочного розгляду справи.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача є недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини. Вона з сином є внутрішньо переміщеними особами, яким тимчасово, а саме до квітня 2024 року надано прихисток у дитячому лікувально-оздоровчому таборі «Сокіл», який розташований у с. Сокіл, Івано-Франківської області. Вона з сином змушена шукати чи орендувати інше житло, що потребує додаткових фінансів. Оплату за проживання у таборі « ОСОБА_4 » здійснював роботодавець відповідача. Проте, відповідач їй повідомив, що його роботодавець припиняє оплачувати їм за житло, оскільки його переводять на інше місце роботи та будуть здійснювати оплату за житло, у якому він буде проживати. Крім того, позивачці та сину два місяці не виплачують коштів як внутрішньо переміщеним особам. Син навчається офлайн у 5 класі Комарівського ліцею ім. Антіна Могильницького Галицької міської ради Івано-Франківської області та вона не має змоги влаштуватися на роботу. Ліцей, де навчається син, має нахил до вивчення німецької мови. Оскільки син вивчав англійську мову, то виникла необхідність у додаткових репетиторських заняттях із німецької мови для того, щоб був належний рівень освіти. Син часто хворіє сезонними захворюваннями. У зв`язку зі складною фінансовою ситуацією син не відвідує розвиваючі гуртки. Відповідач має змогу сплачувати аліменти, оскільки здоровий, працездатний, працює слюсарем на Курахівській ТЕС Донецької області та отримує близько 20000,0 грн заробітної плати. Інших дітей та дружини у відповідача немає та немає на утриманні інших осіб, зокрема, батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. Просила збільшити розмір стягуваних аліментів до 6000,0 грн.

Заслухавши позивачку, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Згідно зі змістом наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком є ОСОБА_2 , відповідач у справі, а позивачка ОСОБА_1 - матір`ю (а. с. 6).

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 20 вересня 2008 року, серії НОМЕР_1 (а. с. 8).

Відповідно до копії довідок від 15 квітня 2022 року № 136 та № 137 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а. с 9-10).

Згідно з копією довідки від 22 лютого 2024 року № 10, підтверджується, що ОСОБА_3 навчається у 5 класі Комарівського ліцею ім. Антіна Могильницького Галицької міської ради Івано-Франківської (а. с. 11).

Відповідно до копії рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2023 року підтверджується, що з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2833,0 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а. с. 12-13).

Згідно з копією довідки від 13 березня 2024 року № 178 про отримання (неотримання) допомоги підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення УСЗН Івано-Франківської РДА (Галицький) та їй нараховано допомогу з 01 вересня 2023 року до 29 лютого 2024 року у розмірі 30000,0 грн (а. с. 14).

Відповідно до змісту копії виконавчого листа Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2023 року підтверджується, що з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2833,0 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а. с. 15-16).

Згідно з довідкою від 01 квітня 2024 року № 02, виданою санаторієм-профілакторієм «Сокіл», установлено, що адміністрація санаторію-профілакторію «Сокіл» підтверджує факт тимчасового проживання у цій установі внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оплата за проживання цих осіб здійснена до 01 квітня 2024 року (а. с. 27).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам у цій справі та позовним вимогам, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 2 ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Нормами ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до приписів ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Указана стаття не містить будь-яких умов, за яких суд може відмовити одержувачу аліментів у способі їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зроблено висновок, відповідно до якого спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того із батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196,0 грн.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність фактів, які надають право збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Суд бере до уваги те, що на цей час розмір раніше призначених до стягнення аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на її матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, з якою проживає дитина. Крім того, суд враховує, що змінились обставини, які впливають на матеріальний стан позивачки, зокрема в частині необхідності орендувати житло.

Отже, визначений рішення суду розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2833,0 грн на утримання неповнолітнього сина є недостатнім для задоволення усіх потреб дитини, тобто не забезпечує навіть мінімальні потреби дитини і є не достатнім для її повноцінного розвитку.

Також, суд бере до уваги те, що, відповідно до змісту позову, відповідач працює і має офіційний дохід близько 20000,0 грн, необхідний для сплати аліментів. Як зазначалось, відповідач правом на спростування доводів позивачки не скористався, відзив не подав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище сторін, виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, та беручи до уваги установленні обставини у справі, а саме те, що у позивачки не достатньо коштів для належного забезпечення неповнолітньої дитини, яка проживає разом з нею, і так чи інакше, обов`язок щодо утримання та виховання дитини переважно лежить на позивачці, доказів протилежного відповідач суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю та необхідно стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 6000,0 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка звільнена від сплати судового збору згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача.

На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду відкладено на строк не більш як п`ять днів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 263, 265, 268, 272-273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 6000,0 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення розпочати з дати набрання законної сили рішенням у цій справі № 341/539/24 та припинити з відповідної дати стягнення аліментів на підставі рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2023 року у справі № 341/653/23.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене).

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його скасування.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2024 року.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та проживання за адресою: м. Курахове, Мар`їнський район, Донецька область, РНОКПП НОМЕР_3 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ