Провадження № 2/205/1448/24
02 квітня 2024 рік м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О.
за участю секретаря судового засідання Бородавки А.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 07.02.2011 року. 14 червня 2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва ПАТ КБ «Приватбанк») на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва АТ КБ «Приватбанк»). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, для користування кредитним рахунком відповідач отримав кредитну картку із встановленим початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 29 000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. Однак, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 17.10.2023 рік виникла заборгованість у розмірі 33 877,69 грн., з яких: 30 011,76 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 865,93 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія.
Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 07.02.2011 року, станом на 17.10.2023 рік, в розмірі 33 877,69 грн. та судові витрати у розмірі 2 684,00 грн. судовий збір.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача Гребенюк О.С., що діє на підставі довіреності, у позовній заяві вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти винесення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи судом повідомлявся в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування) згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру. Поштове відправлення із суду на ім`я та адресу відповідача, через відділення поштового зв`язку «Укрпошта», повернулось до суду з відмітками відділення поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання».
Крім того, судом здійснено виклики, повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а отже відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи судом.
Отже, відповідач ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив.
Будь-яких заяв або клопотань, у тому числі про поважні причини неявки до суду відповідачем надано не було, як і не надано відзову на позов чи заперечень проти позову, або пояснень чи зустрічного позову.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зазначене, з підстав визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, позицію позивача який не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з вимогами ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобов`язання в цілому у разі невиконання позичальником зобов`язання.
АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що відповідач 07.02.2011 року підписав заяву № б/н, відповідно до якої отримав кредит у виді кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Станом на 17.10.2023 рік заборгованість відповідача перед позивачем становить 33 877,69 грн., яка складається з наступного: 30 011,76 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3 865,93 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахованої пені; 0,00 грн. нарахованої комісії. Та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 07.02.2011 року, станом на 17.10.2023 рік, в розмірі 33 877,69 грн.
На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надав суду копію анкети-заяви відповідача приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 07.02.2011, Розрахунок заборгованості, Виписку про рух коштів по банківський карті, що видавалась на підставі підписаної анкети-заяви.
Сторона позивача зазначає, що Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язувався повернути кредитні кошти у строки та обсязі, визначені умовами договору.
Згідно довідки про зміну умов кредитування, 07.02.2011 року почався старт карткового рахунку із встановленням початкового кредитного ліміту, який неодноразово збільшувався та зменшувався і станом на 10.02.2023 рік був установлений на рівні 0,00 грн.
Анкета-заява б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 07.02.2011 містить анкетні дані, контактну інформацію, підпис відповідача ОСОБА_1 , тип платіжної картки - кредитка «Універсальна», бажаний розмір кредитного ліміту - 500 грн.
Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем на підставі анкети-заяви б/н від 07.02.2011 року було укладено кредитний договір.
Факт користування кредитними коштами підтверджується випискою щодо руху коштів за період з 07.02.2011 по 20.10.2023, з якої вбачається, що з 14.02.2011 року відповідач почав користувався наданими йому кредитними коштами для особистих потреб, купляв продукти, знімав готівкові кошти, здійснював безготівкові перекази. Зазначена Виписка також підтверджує і часткове виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором б/н від 07.02.2011, однак не в повному обсязі, враховуючи, що як встановлено, надані позивачем кредитні кошти не були повернуті у повному обсязі відповідачем на рахунок позивача, що підтверджується як вказаною Випискою так і Розрахунком заборгованості згідно якого, заборгованість за фактично отриманими та використаними позичальником коштами - тілом кредиту становить 30 011,76 грн. станом на 17.10.2023 рік. Доказів на спростування зазначеного розміру заборгованості за тілом кредиту, на дату розгляду судом справи по суті,матеріали справи не містять.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19).
Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку про доведення позивачем факту отримання відповідачем кредитних коштів від позивача, користування вказаними коштами та наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30 011,76 грн. станом на 17.10.2023 рік, а отже в цій частині вимоги позову підлягають задоволенню.
Крім того, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, крім тіла кредиту, у тому числі, фактично просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 3 865,93 грн.
В обґрунтування вказаних вимог в цій частині, позивач, посилається на те, що при підписанні анкети-заяви б/н від 07.02.2011 року, відповідач погодився з тим, що він ознайомився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. З позиції позивача, підписавши анкету-заяву, відповідач погодився, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, що відповідач підтвердив своє волевиявлення щодо приєднання до Умов.
З доданої позивачем Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку датовану 07.02.2011 року встановлено, що крім контактної інформації, підпису відповідача, типу платіжної картки - кредитка «Універсальна», бажаного розміру кредитного ліміту - 500 грн., про що зазначено вище, вона не містить розміру та типу процентної ставки та обов`язку сплати процентів про які зазначає позивач.
Анкета-заява також містить підтвердження, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що ознайомився і згоден з ними. А також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами викладеними на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.
На підтвердження умов кредитування, АТ КБ «ПриватБанк» також надав суду: Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», паспорт споживчого кредиту датою підписання 08.02.2023, заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг датою підписання 08.02.2023, Витяг у Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини кредитного договору.
Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з умов та правил надання банківських послуг», «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи 07.02.2011 року Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15), що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. А отже, суд вважає недоведеними посилання позивача на те, що «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, щодо умов кредитування, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
При цьому, обґрунтовуючи право вимоги в частині розміру нарахованих процентів, позивач також посилається і на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», як невід`ємні частини спірного договору. Проте, вказана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 07.02.2011 року судом не може бути взята до уваги, оскільки враховуючи норми статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на дату підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг) є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, ознайомлення з якою, її підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в такій довідці не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Також, суд не вбачає підстав і для врахування відомостей про умови кредитування зазначені у доданої позивачем до матеріалів позову Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг датованої її підписанням 08.02.2023, враховуючи як те, що як встановлено вище, між позивачем та відповідачем кредитні зобов`язання виникли на підставі анкети-заяви б/н про надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.02.2011 року, яка не містить, у тому числі, посилань на додану позивачем про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг датованої її підписанням 08.02.2023 та її умови, як то і не зазначено в останній, що вони є складовою Анкети-заяви від 07.02.2011 року.
Як і не може вважатися умовами кредитного договору б/н від 07.02.2011 року наданий позивачем до матеріалів позову Паспорт споживчого кредиту датований його підписанням 08.02.2023 року, враховуючи, що згідно положень ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», інформація зазначена у паспорті споживчого кредиту надається до укладання договору про споживчій кредит, і за своєю суттю є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору.
Отже, за зазначених обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифів, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін, у тому числі, про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Витяг з умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, як тих, що які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, так і доданих позивачем до матеріалів справи, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідний правовий висновок викладений також у постанові Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 та постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року у справ № 669/573/18, провадження № 61-6724ск19.
Велика Палата Верховного Суду зазначила: оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Аналогічну за змістом правову позицію, у своїй постанові від 19.12.2023 № 904/1538/22 висловив і Касаційний Господарський Суд Верховного Суду.
Суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що позивачем не підтверджено належними доказами можливість нарахування відсотків за користування кредитом, у розмірі, зазначеному в розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3 865,93 грн., у зв`язку з чим, в задоволенні вимог позову в цій частині суд відмовляє.
Разом з тим, ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проте, позивачем не заявляється до стягнення з відповідача процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, що визначено положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, як і розміру індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми що визначено ч. 2 ст. 625 ЦК України, і не надається відповідного розрахунку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позовних вимог покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а отже, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені в розмірі 30 011,76 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 377,72 грн.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-81,141, 223, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.02.2011 року, станом на 17.10.2023 рік, в розмірі 30 011 (тридцять тисяч одинадцять) грн. 76 коп., з яких 30 011, 76 грн.- заборгованість за тілом кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 2 377 (дві тисячі триста сімдесят сім) грн. 72 коп. - судового збору.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 09 квітня 2024 року.
Відомості про сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя: Н.О. Бізяєва