РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 521/21101/23

провадження № 2/521/902/24

27 березня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді Михайлюка O.A.,

при секретарі Родіоновій Т.А.,

розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що на підставі кредитного договору про надання банківських послуг № б/н від 13 жовтня 2021 року, банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Оскільки в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатила, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 13 жовтня 2021 року у розмірі 30054 (тридцять тисяч п`ятдесят чотири) гривні 61 (шістдесят одна) копійка станом на 17 липня 2023 року та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути без участі сторони позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, справу просила розглянути за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 13 жовтня 2021 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку, що підтверджується довідкою про отримання картки.

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позивач у позовній заяві вказує, що у зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 17 липня 2023 року має заборгованість - 30054 (тридцять тисяч п`ятдесят чотири) гривні 61 (шістдесят одна) копійка, яка складається з наступного: 23516 (двадцять три тисячі п`ятсот шістнадцять) гривень 70 (сімдесят) копійок заборгованість за тілом кредитом, 0 (нуль) гривень заборгованість за нарахованими відсотками, 6537 (шість тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 91 (дев`яносто одна) копійка заборгованість за простроченими відсотками, 0 (нуль) гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 0 (нуль) гривень нарахована пеня, 0 (нуль) гривень нараховано комісії.

Відповідач у своїй письмових поясненнях щодо позову не заперечує факту підписання 13 жовтня 2021 року анкети-заяви №б/н з метою отримання банківських послуг у позивача, підтверджує отримання кредитної картки «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом.

Відповідно до наданих пояснень 06.11.2022 року приблизно о 13-00 год на мобільний телефон відповідача НОМЕР_1 здійснений дзвінок з номера НОМЕР_2 . Невідома особа представилась працівником кредитного відділення банку, назвала конфіденційні дані відповідача: прізвище, ім`я по батькові, номер банківської карти та залишок коштів на особистому рахунку. У зв`язку з тим, що вся конфіденційна інформація, яка була відома виключно банку, була вказана вірно, у відповідача не виникло сумнівів, що вона розмовляє саме з представником банку. Невідома особа повідомила про необхідність перезапуску банківської карти № НОМЕР_3 для залишення умов кредиту незмінними, на що відповідач погодилась та здійснила в мобільному додатку «Приват 24» одноразову дію, пов`язану з перезапуском вказаної банківської карти. Будь-яких дій з переказу грошових коштів та повідомлень конфіденційної інформації відповідач не здійснювала. Внаслідок, невідома особа заволоділа коштами в сумі 47000 (сорок сім тисяч) гривень, які були списані з банківської карти відповідачки, що призвело до утворення заборгованості за кредитом.

Оскільки мобільний додаток «Приват 24» після цієї розмови був заблокований, відповідач невідкладно, через декілька хвилин через гарячу лінію Приватбанку повідомила про шахрайські дії, заблокувала карту та звернулась з заявою про шахрайство до відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та уточнила її випискою з банківського рахунку, на підтвердження чого суду надано копію талону-повідомлення єдиного обліку №22803 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.11. 2022 року.

За вказаною заявою відповідача Слідчим відділенням відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області 08.11.2022 року відкрито досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001275 за ч.3 ст. 190 КК України, яке станом на дату розгляду справи не завершено.

Під час проведення досудового розслідування дізнавачем в межах вказаного кримінального провадження попередньо встановлено, що телефон, з якого було здійснено дзвінок відповідачу працював з 03.11.2022 по 06.11.2022, кількість сеансів 877, інформацію про особу, якій належить мобільний телефон з цим номером встановити не вдалося. Також встановлено, що з банківської карти відповідача через термінал, який знаходиться в м. Київ, 06.11.2022 було здійснено 3 транзакції на суми 30 159,96 грн, 16 640,00 грн., 105,00 грн.. На час розгляду справи слідчим відділом проводяться дії щодо встановлення місцезнаходження особи, яка незаконно заволоділа кредитними коштами з банківської картки відповідача.

Пізніше на електронну адресу відповідача надійшли повідомлення від Приват Банку про блокування її банківської карти у зв`язку зі спробами списання коштів 3-ми особами та про 3 заявки на списання грошових коштів на суми 100,00 грн., 16000,00 грн., 29000,00 грн..

В поясненнях відповідач також зазначає, що у перший робочий день після вказаної події - 07.11.2022 року вона звернулась до позивача (у відділення за адресою АДРЕСА_1 ) з повідомленням про шахрайські дії з її кредитним рахунком та з вимогою про скасування цієї транзакції. Представник банку ОСОБА_2 повідомила, що відбулося «хакерське втручання» до мобільного додатку «Приват 24» відповідача, шахраї заволоділи усією інформацією та грошима з картки у розмірі 47000,00 грн., банком буде нараховано страхову суму, яку необхідно буде повернути банку для вирішення питання.

Відповідно до наданої виписки по картці/рахунку страхову суму в розмірі 23 453.00 грн. (з урахуванням комісії 100,00 грн.) після її нарахування на карту відповідача, остання 16.11.2022 року перерахувала до банку.

Водночас, шахрайські дії, після повернення відповідачем страхової суми, спричинили заборгованість в сумі 23 516,70 грн. На вказану заборгованість банк нарахував відповідачу за прострочені проценти 6537,91 грн. Іншої заборгованості за власними зобов`язаннями, що не пов`язані з оспорюваною сумою, у відповідача перед банком не існує.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину ОСОБА_1 як підставу цивільно-правової відповідальності. Висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки ОСОБА_1 спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору від 5 лютого 2010 року передбачено обов`язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковими, оскільки такі висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів, які б безспірно доводили, що відповідач, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 06.11.2022 року щодо перерахування з її карткового рахунку грошових коштів.

Відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем Договору клієнт зобов`язаний застосовувати заходи до запобігання втрати картки, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання (п 1.1.2.10 УіП); інформувати Банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, ПІНу, або отримання звістки про їх незаконне використання (п 1.1.2.11 УіП); у 3-х денний термін після усної заяви про втрату картки, ПІНа надати письмову заяву в Банк (п. 1.1.2.12 УіП). Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на Картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа Платіжної системи (п. 1.1.5.29Договора).

Судом встановлено, що відповідач повідомила позивача про шахрайські дії з її кредитним рахунком, звернулася із відповідною заявою до відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, на підставі якої відкрито кримінальне провадження №0001275 за ч.3 ст. 190 КК України, яке станом на дату розгляду справи не завершено.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 526, 527, 530, 590, 610, 611, 612, 625, 628, 629, 634, 1048, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 89, 141, 265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк

27.03.24