Справа №705/5114/23
2/705/692/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді Гудзенко В.Л.

секретаря судового засідання Юрченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань Черкаської області цивільну справу за позовом заступника керівника Уманської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави до Ладижинської сільської ради, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення в частині витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Уманської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Ладижинської сільської ради, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення в частині витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Уманською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено незаконне вибуття земельної ділянки з комунальної власності Ладижинської територіальної громади Уманського району. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-7870/14-16-СГ від 17.08.2016 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» громадянину ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області та надано у власність земельну ділянку площею 2,000 га за кадастровим номером :02:000:1665 із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана земельна ділянка 29.08.2016 зареєстрована за ОСОБА_2 . В подальшому, рішенням Ладижинської сільської ради № 5-44/VIII від 26.02.2021 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_2 вдруге надано у приватну власність земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0002 площею 0,2984 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: вул. Дружби, с. Рижавка, Уманського району. Державним реєстратором виконавчого комітету Ладижинської сільської ради Шевчук Д.Ю. прийнято рішення, індексний номер 57091482, про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0002, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 40989208 від 09.03.2021. Надалі, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.04.2021 ОСОБА_2 продав земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0002 площею 0,2984 га, ОСОБА_3 . Вказаний Договір зареєстровано того ж дня в реєстрі за № 520. Таким чином, ОСОБА_2 , попередньо реалізувавши своє право на безоплатну передачу йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га за кадастровим номером :02:000:1665, розташованої в адміністративних межах Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області, повторно, безоплатно, отримав у власність земельну ділянку площею 0,2984 га, кадастровий номер :01:001:0002, розташовану в адміністративних межах с. Рижавка Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області. Враховуючи викладене, рішення Ладижинської сільської ради від 26.02.2021 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у власність» щодо надання у приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0002 площею 0,2984 га для ведення особистого селянського господарства прийняте з порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 1 16, 118, 121 Земельного кодексу України, а тому є незаконним та підлягає скасуванню. Земельна ділянка, яка передана ОСОБА_2 підлягає поверненню у комунальну власність територіальної громади. Приймаючи оспорюване рішення № 5-44/VІІІ від 26.02.2021 в частині надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, органом місцевого самоврядування не проведено належної перевірки щодо реалізації раніше ОСОБА_2 свого права на безоплатне отримання землі для ведення особистого селянського господарства, чим було допущено порушення вимог земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі площею 0,2984 га в адміністративних межах села Рижавка Уманського району, Черкаської області із комунальної власності, а тому вказане рішення Ладижинської сільської ради в частині передачі зазначеної ділянки у власність є незаконним та підлягає скасуванню, тому позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Ладижинської сільської ради від 26.02.2021 № 5-44/ VІІІ «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, та надання у власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2984 га за кадастровим номером :01:001:0002, для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 та витребувати від ОСОБА_1 на користь Ладижинської сільської ради земельну ділянку площею 0,2984 га за кадастровим номером :01:001:0002 для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судове засідання не з?явився, від прокурора Уманської окружної прокуратури Бурлаки В.П. надійшла письмова заява, відповідно до якої вона підтримує поданий позов, просить його задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач - представник Ладижинської сільської ради в судове засідання не зявився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника Ладижинської сільської ради, просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляла.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності здійснює орган місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Ладижинська сільська рада Уманського району Черкаської області.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках.

Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Згідно ст. ст.14,13,19 Конституції України земля в Україні є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено наявність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів в суді, передбачених ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України, враховуючи, що Ладижинською сільською радою, яка є розпорядником земель територіальної громади та здійснює контроль за використанням та охороною земель комунальної власності було прийнято незаконне рішення щодо розпорядження землею, яка є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, порушивши вимоги Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 Земельного кодексу України, який передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. Цей орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. У двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених норм права, прийняття відповідним органом державної влади рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особі, є завершальним етапом безоплатного одержання земельної ділянки у власність та підтверджує реалізацію права особи на одержання земельної ділянки із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації по виду використання.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-7870/14-16-СГ від 17.08.2016 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» громадянину ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області та надано у власність земельну ділянку площею 2,000 га за кадастровим номером :02:000:1665 із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана земельна ділянка 29.08.2016 зареєстрована за ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Ладижинської сільської ради № 5-44/VIII від 26.02.2021 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у власність» ОСОБА_2 вдруге надано у приватну власність земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0002 площею 0,2984 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,2984 га з кадастровим номером :01:001:0002, про що внесено запис про право власності № 40989208 від 09.03.2021.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.04.2021 року ОСОБА_2 продав земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0002 площею 0,2984 га ОСОБА_1 , який зареєстровано в реєстрі за № 520.

У ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно із ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

Однак, як встановлено, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-7870/16-20-СГ від 17.08.2016 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га за кадастровим номером :02:000:1665 для ведення особистого селянського господарства (право зареєстровано 29.08.2016), а в подальшому на підставі рішення Ладижинської сільської ради № 5-44/V11I від 26.02.2021, повторно скориставшись правом на безоплатну передачу, отримав у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2984 га за кадастровим номером :01:001:0002 (право зареєстроване 09.03.2021), яка розташована за адресою: Черкаська область, Уманський район, село Рижавка.

Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Статтею 393 Цивільного кодексу України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю.

Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Оскільки органом місцевого самоврядування, а саме Ладижинською сільською радою допущено порушення вимог Земельного кодексу України, а саме на підставі рішення Ладижинської сільської ради від 26.02.2021 року ОСОБА_2 повторно, безоплатно надано у власність земельну ділянку площею 0,2984 га розташовану в адміністративних межах с. Рижавка Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, тому позов в частині визнання незаконним та скасування рішення Ладижинської сільської ради від 26.02.2021 в частині передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0,2984 га що розташована за адресою: АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Наведені обставини підтверджують факт незаконного вибуття спірної земельної ділянки з комунальної власності, оскільки ОСОБА_2 набув право власності на землю без відповідної правової підстави.

Враховуючи викладене, земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0002 площею 0,2984 га, яку ОСОБА_2 незаконно повторно набув у приватну власність, підлягає витребуванню на користь Ладижинської сільської ради.

Водночас, як встановлено, земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0002 площею 0,2984 га була відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2021 № 520.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 393 ЦК України передбачено, що власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388).

З наведених вище обставин вбачається, що земельна ділянка, яка безоплатно передана у приватну власність всупереч вимогам закону підлягає витребуванню у володільця ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 5368,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 124 Конституції України, ст..ст. 21,328, 387,388,393 ЦК України, ст..ст. 22,116,121,126,155 ЗК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 18, 43, 49, 76-81, 82,84,89,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Ладижинської сільської ради від 26.02.2021 року № 5-44/VІІІ «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, та надання у власність земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2984 га за кадастровим номером :01:001:0002, для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувати від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області () земельну ділянку площею 0,2984 га, кадастровий номер :01:001:0002 для ведення особистого селянського

господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Черкаської обласної прокуратури (, бульв. Шевченка, 286, м. Черкаси, 18000, р/р: UA0003751 в Державній казначейській службі України в м. Київ) судові витрати в сумі 2684,00 гривень.

Стягнути з Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області (Код , юридична адреса: Черкаська область, Уманський район, с.Ладижинка, вул. Шкільна, 2) на користь Черкаської обласної прокуратури (, бульв. Шевченка, 286, м. Черкаси, 18000, р/р: UA0003751 в Державній казначейській службі України в м. Київ) судові витрати в сумі 2684,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.Л. Гудзенко