"11" квітня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Півоварової Д.В.,
Вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним як складності справи так і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова від 27 січня 2021 року у справі № 539/3150/17, провадження № 61-5505св20, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду).
У зв`язку з чим, просив визнати причини пропуску строку на подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу поважними, а пропущений строк поновити.
03.04.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Прядко О.О. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких представник просив відмовити у задоволенні заяви адвоката Дородних С.В. в інтересах відповідача ОСОБА_1 про стягнення із позивача ОСОБА_4 витрат на професійну правову допомогу у розмірі 17 500 грн. у повному обсязі (а.с.9-12, т.2).
На обгрунння заперечень вказав, що позивач вважає подану заяву не обґрунтованою, виходячи із наступного. Так, розглядаючи заяву про ухвалення додаткового рішення суд повинен звернути увагу на порушення відповідачем строку для подання суду доказів щодо обґрунтування розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України докази, які підтверджують розмір судових витрат, сторони повинні подати протягом 5 днів після ухвалення судового рішення, тобто до 25.03.2024 включно. Представник відповідача подав заяву 29.03.2024, тобто із порушенням встановленого строку, отже, виходячи із положень абзацу 3 ч.8 ст. 141 ЦПК України «У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду». Крім того, згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України докази судових витрат можуть бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В матеріалах справи відсутня письмова заява від відповідача або його представника про те, що докази витрат на професійну правничу допомогу будуть подані додатково. Отже, оскільки відповідачем не було дотримано вищевказані вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України, він втрачає право на подання доказів після проголошення судового рішення.
Також зазначив, що відповідач та його представник під час судового розгляду не надавали суду докази щодо обґрунтування витрат на правову допомогу разом із відзивом або запереченнями на відповідь на відзив, хоча ці докази ( додаткова угода №1 від 01.12.2023) вже перебувала у їх розпорядженні і об`єктивно могли бути надані суду. Тому суд, який ухвалював рішення, за відсутності окремої заяви від відповідача про розподіл судових витрат, не мав повноважень вирішувати питання щодо покладення на позивача послуг адвоката іншої сторони, а також не має права вирішувати це питання у додатковому рішенні із підстав, що були зазначені вище.
Крім того, оцінюючи акт виконаних робіт як окремий доказ, представник позивача заперечує про співмірність обсягу наданих послуг із їх вартістю відповідно до договору та акту приймання-передачі виконаних робіт. Так, у документах, поданих до суду разом із заявою не зазначено, яка кількість часу була витрачена адвокатом на виконання кожної конкретної процесуальної дії. Зазначене не дозволяє об`єктивно оцінити вартість наданих послуг за договором. Крім того, деякі процесуальні дії, зазначені у звіті адвоката та акту виконаних робіт не можуть відноситись до професійної правничої допомоги клієнту, а є заявами, що безпосередньо не вплинули на наслідки розгляду справи по суті. Це стосується подання заперечення щодо витребування доказів вартістю 1500 грн. На підставі викладеного, прсоив зменшити розмір судових витрат, які стягуються із позивача ОСОБА_4 до розміру, який буде відповідати критерію співмірності та розумності.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлялися своєчасно та належним чином.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлялися своєчасно та належним чином.
У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, прийшов до наступного.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2024 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, - відмовлено у повному обсязі.

За змістом ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Так, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Дородним С.В. було виконано вимоги ч.1 ст. 134 ЦПК України, а саме разом з першою заявою по суті, тобто у відзиві було зазначено попередній орієнтований розрахунок судових витрат відпвідача.

Щодо строків подання доказів, які б підтверджували розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, суд зазначає наступне.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Щодо заяви про подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів, яку повинна було зробити сторона відповідача, суд зазначає наступне.

Судове засідання по справі було призначено на 20.03.2024, представник відповідача 20.03.2024 через систему «Електронний суд» подавав клопотання про відкладення призначеного судового засідання у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні, однак суд не вбачав підстав для відкладення судового засідання та ухвалив судове рішення у справі. Тобто, у представника відповідача була відсутня можливість подати відповідну заяву в судовому засіданні 20.03.2024.

Щодо строків подання доказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 272 ЦПК України У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Скорочене судове рішення Київського районного суду міста Харкова від 20.03.2024 отримано представником відповідача в електронному кабінеті 20.03.2024 15:17; повне судове рішення Київського районного суду міста Харкова від 20.03.2024 отримано 25.03.2024 21:36, з урахуванням положення ч. 6 ст. 272 ЦПК України 26.03.2024 (а.с.217а-217б, том 1). Заява про ухвалення додаткового рішення подана через систему «Електронний суд» 29.03.2024.

У свою чергу, представник відповідача просить визнати причини пропуску строку на подачу доказів поважними та поновити пропущенний строк, у зв`язку з тим, що 22 23 березня 2024 року внаслідок ракетного обстрілу збройними силами російської федерації місто Харків було знеструмлено (блекаут) повністю. 24 - 25 березня 2024 року за місцепроживанням представника Відповідача електроенергія була відсутня по шість годин щодня. При цьому у вказаний період для представника Відповідача першочерговим було вирішення побутових проблем його родини (у тому числі двох малолітніх дітей), пов`язаних з відсутністю електроенергії у помешканні. А, отже, 22 та 23 березня 2024 року представник Відповідача з наведених причин не мав доступу до електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Лише 24.03.2024 року з інформації, що розміщена на сайті «Судова влада України» за посиланням https://court.gov.ua/fair/ представник Відповідача дізнався, що у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено. Повний текст рішення у справі №953/11694/23 надійшов до електронного суду 25.03.2024 року 21:24 год.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає причини пропуску представником відповідача строку на подачу доказів поважними, у зв`язку з чим поновлює такий.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до положень статті 27 Закону № 5076-VI до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом достовірно встановлено, що 06 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро Дородних Сергія було укладено договір №60, за яким клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правничу допомогу, представництва, а також надання інших видів правничої допомоги в обсязі та на умовах, встановлених договором та домовленістю сторін, а клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському бюро гонорар за надання правничої допомоги та погоджені сторонами фактичні витрати Адвокатського бюро, що необхідні для виконання цього договору. П. 4.1. Розмір гонорару на надання правничої допомоги, передбаченої п. 2.1.1 п. 2.1.4, п.2.1.7 п.2.1.9 цього Договору встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін відповідно до додатків та/або додаткових угод до договору, які є його невід`ємною частиною (а.с.241-244, том 1).

У додатковій угоді №01 до договору про надання правничої (правової) №60 від 06.10.2022 Сторони погодили, що розмір гонорару за надання правничої допомоги, передбаченої п. 1.1.1 ціет. Угоди, встановлюється у розмірі: гонорар адвоката за складання (підготовку) відзиву - 8 000.00 грн.; гонорар адвоката за складання (підготовку) залеречення - 5 000.00 грн.; гонорар адвоката за участь у судовому засіданні - 3 000.00 грн. за одне судове засідання; гонорар за складання заяв або клопотань з процесуальних питань - від 1 500 грн. за одне клопотання або заяву. Сторони погодили, що розмір гонорару за надання правничої допомоги, передбаченої п. 1.1.2 цієї Угоди, встановлюється у розмірі: гонорар адвоката за складання (підготовку) апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції - 10 000.00 грн.; гонорар адвоката за складання (підготовку) відзиву на апеляційну скаргу - 8 000.00 грн.; гонорар адвоката за участь у судовому засіданні - 3 000.00 грн. за одне судове засідання; гонорар за складання заяв або клопотань з процесуальних питань - від 1 500 грн. за одне клопотання або заяву (а.с.240, том 1).

Окрім цього, представник відповідача надав акт про надання правничої допомоги, в якому зазначено опис наданих послуг та вартість послуги, а саме: складання (підготовка) відзиву 8 000 грн.; складання (підготовка) заперечень 5 000 грн.; участь адвоката у судовому засіданні, що відбулось 26.01.2024 року 3 000 грн.; складання (підготовка) заперечення на клопотання позивача про витребування доказів 1 500 грн. (а.с.259).

Як передбачено ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку, дії, бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі правові висновки послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19.

На підставі викладеного вище, враховуючи складність справи, фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, в яких брав участь представник відповідача, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Таким чином, заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дородних С.В. про ухвалення додаткового рішення, підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258-259, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дородних Сергія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 953/11694/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 953/11694/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

В стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне додаткове судове рішення складено та підписано 12 квітня 2024 року.

Суддя Колесник С.А.