ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1302/22 Номер провадження 22-ц/814/1049/24Головуючий у 1-й інстанції Река А.С. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Стеценко В.С.,

з участю представника відповідача адвоката Конрадій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2023 року (повний текст складено 14 вересня 2023 року) та ухвалу цього ж суду від 12 жовтня 2023 року, постановлені суддею Река А.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконними повідомлення про планову повірку засобу обліку та акту про недопуск до вузла обліку,

в с т а н о в и в:

21.10.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом. Підстави позову зумовлені незаконними діями АТ «Полтаваобленерго», працівниками якого на 26.09.2022, день святкування родиною позивача Йом ТРУА, заплановано здійснення планової повірки засобу обліку. Такі дії відповідача вважає свідченням релігійної ненависті до нього, як споживача електричної енергії, що мало місце шляхом створення та підписання повідомлення про планову повірку засобу обліку №769 від 19.09.2022, фальсифікацію інформації щодо назви підприємства та порушення гарантій статті 35 Конституції України на свободу світогляду і віросповідання.

Зазначає, що 26.09.2022 ОСОБА_2 , електромонтер ГЕЗО та ВС, та ОСОБА_3 , контролер енергонагляду, перешкоджали позивачу та його родині святкування Йом ТРУА, що зафіксовано донькою позивача ОСОБА_4 на мобільний телефон, а також прихованою відеозйомкою, яку здійснював контролер ОСОБА_3 , порушивши тим самим п.2 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Наголошує, що 26.09.2022 представниками АТ «Полтаваобленерго» у присутності позивача акт про не допуск до вузла обліку та ЗВТ не складався, підписати такий акт йому чи дочці не пропонували, і тільки 11.10.2022 його примірник було отримано позивачем засобами поштового зв`язку згідно відправлення номер 793. Викладені у акті відомості вважає недостовірними, зокрема, щодо присутності позивача при його складанні, причин недопуску, а також ознайомлення та отримання його примірника. Як на доказ умисної фальсифікації відомостей звертає увагу, що відомості, викладені в акті, записані різними кольорами ручок, а на відеозаписі зафіксовано відсутність в руках працівників підприємства ручок. При цьому в самому акті не зазначено норм чинного законодавства України, відповідно до яких споживач має право на його оскарження. Тоді як скорочення назви АТ «Полтаваобленерго» шляхом зазначення АТ «ПОЕ» не відповідає установчим документам товариства та є умисним введенням споживача в обману.

Із підстав викладеного, з метою захисту порушеного права, просить суд:

- визнати незаконним повідомлення про планову повірку засобу обліку №769 від 19.09.2022, заборонивши АТ «Полтаваобленерго» порушувати ч.1 ст.35 Конституції України шляхом перешкоджання ОСОБА_1 святкувати Йом ТРУА;

- визнати незаконним та скасувати акт про недопуск до вузла обліку та ЗВТ від 26.09.2022, заборонивши АТ «Полтаваобленерго» здійснювати подібні дії під час надання послуг з розподілу електропостачання до ОСОБА_1 ;

- визнати незаконним порушення АТ «Полтаваобленерго» п.9.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, заборонивши відповідачу складати акт про не допуск до вузла обліку та ЗВТ шляхом порушення наведеної норми Правил та зобов`язавши відповідача обов`язково указувати в акті, що складений акт може бути оскаржено до суду та, що особи, винні в порушенні прав споживача будуть нести відповідальність згідно чинного законодавства України, відповідно до ступеня вини здійсненого правопорушення - адміністративну, цивільну та/або кримінальну;

- визнати незаконною пряму образу ОСОБА_1 під час святкування ним та його родиною 26.09.2022 свята Йом ТРУА, що слов`яни поклоняються Богу, а євреї Аллаху, заборонивши відповідачу поширювати таку завідомо недостовірну інформацію, особливо у свято Йом ТРУА;

- визнати незаконним введення в оману споживача послуг з розподілу електропостачання ОСОБА_1 з боку АТ «Полтаваобленерго» щодо назви філії від імені якої 19.09.2022 складали повідомлення про планову повірку засобу обліку №769, заборонивши відповідачу вводити в оману завідомо недостовірною інформацією щодо скороченої назви АТ «Полтаваобленерго» шляхом зазначення АТ «ПОЕ»;

- визнати незаконною приховану відеозйомку ОСОБА_1 в день свята Йом ТРУА з боку АТ «Полтаваобленерго», яку здійснював ОСОБА_3 , контролер енергонагляду, зобов`язавши останнього та безпосередньо відповідача принести вибачення за ігнорування усного волевиявлення позивача;

- зобов`язати АТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_2 , електромонтера ГЕЗО та ВС, принести вибачення за пряму образу позивача ОСОБА_1 під час святкування ним та його родиною свята Йом ТРУА;

- вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення після розгляду справи по суті.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04.09.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про визнання незаконними повідомлення про планову повірку засобу обліку та акту про недопуск до вузла обліку - відмовлено.

Рішення районного суду в частині визнання незаконними повідомлення про планову повірку засобу обліку від 19.09.2022 №769 та акту про недопуск до вузла обліку без номера від 26.09.2022 вмотивовано тим, що позивачем обрано неналежний та неефективний спосіб захисту прав споживача.

При цьому, встановленні чинним законодавством підстави для заборони проведення робіт планової повірки засобу обліку працівниками АТ «Полтаваобленерго» 26.09.2022 - суд визнав відсутніми; дій відповідача, які б відповідали ознакам дискримінації - не установлено, як і підстав вважати, що скорочення назви підприємства в повідомленні про планову перевірку засобу обліку є умисним введенням в оману позивача, який не довів істотність значення таких обставин, а також не надав доказів на підтвердження поширення відповідачем інформації, яка б ображала його віросповідання. Тоді як досліджений судом відеозапис «VID_20220926_105542» підтверджує, що проведення відеозапису працівниками АТ «Полтаваобленерго» здійснювалося відкрито у відповідності до п.8.2.5. ПРРЕЕ.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.10.2023 у прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №536/1302/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконними повідомлення від 19.09.2022 №769 та акту без номера від 26.09.2022 - відмовлено.

При постановленні такої ухвали, районний суд виходив із того, що рішення від 04.09.2023 ухвалено щодо всіх заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, а тому відсутніми є підстави, передбачені ч.1 ст.270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення.

Позивач оскаржив указані судові рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити рішення про задоволення вимог позову в повному обсязі.

Вважає порушенням вимог Закону України «Про запобігання та протидію Антисемітизму в Україні» висновки суду першої інстанції, що не є образою під час святкування позивачем з родиною 26.09.2022 свята Йом ТРУА висловлювання відповідачем неправдивих відомостей про осіб єврейського походження, що слов`яни поклоняються Богу, а євреї Аллаху.

Зазначає, що суд першої інстанції зневажливо віднісся до його дочки, виходячи з її віросповідання, у присутності якої відповідач поширив інформацію, яка ображає їх віросповідання. Наведене суперечить позиції Верховного Суду у справі №761/34282/18 від 07.09.2022, за змістом якої під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, переданні по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Вважає, що суд першої інстанції не виніс рішення по кожній із заявлених ним семи позовних вимог, безпідставно відмовивши у постановленні додаткового судового рішення.

Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, установивши відсутність дискримінації з огляду на відсутність доказів. Проте таких вимог позову він не заявляв, а за правилами ч.2 ст.81 ЦПК України доказування відсутності дискримінації покладається на відповідача.

Разом із цим, доказами на підтвердження дискримінації вважає показання самого позивача, допитаного в якості свідка, показання якого у мотивувальній частині оскаржуваного рішення не в повному обсязі відображені. Зокрема, що під час розгляду цієї справи в суді відповідачем вживалися дії з відключення домоволодіння позивача від електропостачання на понад добу без законних на те підстав; про його, позивача, активну громадянську позицію щодо недопущення розповсюдження «руського миру», звернення в інтересах громади до Кременчуцької міської ради стосовно незаконності дій відповідача; про офіційно опубліковану інформацію НКРЕКП, що відповідач незаконно застосував графік відключень електропостачання під час війни. Також судом не надано оцінку відповідям свідка на запитання представника позивача.

Вважає, що при постановленні оскаржуваного рішення районний суд порушив вимоги ч.2 ст.10 ЦПК України, ч.1 ст.35 Конституції України, залишивши поза увагою рішення Конституційного Суду України від 27.12.2022 у справі №4-р/2022 та позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №910/10011/19 від 06.04.2021, якими гарантовано забезпечення свободи світогляду та віросповідання, а отже право позивача безперешкодно святкувати ОСОБА_5 , порушене відповідачем.

Зазначає, що рішення суду вмотивовано рішенням ЄСПЛ, якого не існує, що позивач трактує, як незаконне вимагання у нього грошей та вчинення перешкод у захисті конституційних прав.

Наголошує, що у позовній заяві міститься низка обставин, які визнаються сторонами, зокрема, що дочка позивача фіксувала на мобільний телефон його приниження працівниками відповідача, які поширювали про євреїв недостовірну інформацію; а також, що упродовж 2018-2021 років відповідач вчиняв протиправні дії, заважаючи позивачу святкувати ОСОБА_6 ; за відсутності заборгованості, що підтверджується судовими рішення, відключали його домоволодіння від електропостачання перед святом ПУРІМ.

Проте наведені обставини, як і відсутність відзиву відповідача, судом першої інстанції залишені поза увагою, ухвала про відмову у визнанні обставин такими, що визнаються сторонами, суд також не постановляв.

Як на обтяжуючу обставину порушеного права, посилається на наявність вини відповідача та тривалість порушення понад 15 років. Звертає увагу, що під час чергових відключень від електропостачання 29.09.2021, 25.11.2021, 14.02.2022 працівники відповідача мали змогу зняти лічильник, але не зробили цього.

Зазначає, що в порушення вимог п.2 ч.3 ст.265 ЦПК України, в оскаржуваному рішенні суд не вказав про заявлені ним, позивачем, письмові заяви та клопотання, не дослідив договір з розподілу електричної енергії, обґрунтувавши свої висновки не тотожними судовими рішеннями Верховного Суду, що вважає порушенням норм Міжнародного акту про громадянські та політичні права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалами Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про допит свідків; задоволено клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його участі у режимі відеоконференції з Кременчуцьким районним судом Полтавської області.

04.04.2024 на електронну адресу Полтавського апеляційного суду надійшли заперечення позивача ОСОБА_1 на ухвалу від 28.02.2024 в частині відмови в допиті свідків та клопотання про застосування до АТ «Полтаваобленерго» заходів процесуального примусу, які розгляду не підлягають, оскільки не підписані електронним підписом позивача.

ОСОБА_1 , ініціювавши питання розгляду справи у режимі відеоконференції з його участю у режимі відеоконференції з Кременчуцьким районним судом Полтавської області, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, що за правилами ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечив, наполягаючи на законності оскаржуваних судових рішень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд установив наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.03.2021 споживачами ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 подано до АТ «Полтаваобленерго» акт-претензію згідно з договором №3006118, додатком до акту зазначено пояснення./а.с.10 т.1/

20.10.2021 працівниками Полтаваобленерго виконано роботи з технічної перевірки засобу обліку на об`єкті споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт №б/н від 20.10.2021, де наявна помітка ОСОБА_1 про незгоду з величиною потужності, пояснення до акту надасть пізніше./а.с.9 т.1/

Згідно зповідомленням про планову повірку засобу обліку №769 від 19.09.2022, засіб обліку електричної енергії СОИ-446 №17194 підлягає періодичній повірці на підставі Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Кодексу комерційного обліку електричної енергії, у зв`язку з чим просить забезпечити доступ представника Великокохнівської дільниці Кременчуцького ОФ АТ «ПОЕ» 26.09.2022 із 09.00 год. до 12.00 год. до засобу обліку е/е./а.с.13 т.1/.

Відповідно до акту про недопуск до вузла обліку та засобу вимірювальної техніки від 26.09.2022, складеного представниками АТ «Полтаваобленерго» контролером ГТА ОСОБА_3 , пос.№31 та електромонтером ОСОБА_2 пос.№88, у присутності споживача ОСОБА_1 , останній категорично відмовився допускати до приладу обліку, який розташовано на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі п.7.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, електропостачання об`єкта може бути обмежене з центрів живлення повністю 01.11.2022.

Акт підписаний представниками АТ «Полтаваобленерго» Харченко П.Д., ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 відмовився ознайомитися з актом та отримати його; наявні відомості про відеозйомку та примітка, що у разі відмови від отримання - акт відправлено поштою 05.10.2022 ОСОБА_8 /а.с.14 т.1/

20.10.2022 датовано попередження АТ «Полтаваобленерго» за №769/10, адресоване ОСОБА_1 , про припинення електропостачання (надання послуг з розподілу) 01.11.2022 із 08.00 год./а.с.171 т.1/

За змістом акту №769 від 01.11.2022 виконаних робіт з технічної перевірки, заміни, збереження пломб з розрахункового засобу обліку, на об`єкті споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено заміну лічильника СОИ-446./а.с.96/.

Судом першої інстанції досліджено відеозапис «VID_20220926_105542», яким установлено, що представники АТ «Полтаваобленерго», які пред`явили посвідчення на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомили, що вони є представниками АТ «Полтаваобленерго», на що ОСОБА_1 повідомив їм, що вони порушують його конституційне право вільно сповідувати віру, так як він святкує свято Йом ТРУА, а працівники АТ «Полтаваобленерго» мають намір осквернити свято. Працівники АТ «Полтаваобленерго» повідомляють, що ОСОБА_1 направлялося повідомлення про необхідність заміни лічильника, у зв`язку із закінченням строку його експлуатації. ОСОБА_1 повідомляє, що від АТ «Полтаваобленерго» він будь-якого повідомлення не отримував, натомість він отримав повідомлення від неіснуючого товариства. Під час бесіди працівник АТ «Полтаваобленерго» здійснює відеозйомку події на мобільний телефон. На запитання працівника АТ «Полтаваобленерго» щодо того, чи відмовляється ОСОБА_1 допускати їх до проведення заміни лічильника, останній повідомляє, що він підкоряється Божим Заповідям.

Також, районним судом досліджено наданий позивачем DVD-диск та допитано його, ОСОБА_1 , в якості свідка у відповідності до статті 234 ЦПК України.

09.10.2023 позивач звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, яким ухвалити законне рішення по всім семи позовним вимогам щодо кожної з заявлених вимог, як то належить згідно статті 265 ЦПК України./а.с.227-228 т.1/

Відмовляючи у задоволенні вимог позову в частині визнання незаконними повідомлення про планову повірку засобу обліку та акту про недопуск до вузла обліку, районний суд, установивши, що фактичне відключення об`єкта позивача від постачання електричної енергії не відбулося, дійшов висновку, що такі вимоги є неналежним та неефективним способом захисту прав споживача.

Твердження позивача, що надсилання йому повідомлення про планову повірку засобу обліку та складення акту про не допуск до вузла обліку, зумовлене саме дискримінаційним ставленням через релігійні переконання, суд визнав такими, що не підтверджені доказами, а його посилання на намір відповідача завадити святкуванню, суд визнав припущеннями, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Підстав заборони проведення робіт планової повірки засобу обліку працівниками АТ «Полтаваобленерго» 26.09.2022 районним судом не встановлено, оскільки вичерпний перелік святкових та неробочих днів в Україні визначено статтею 73 КЗпП України, а тому вчинені відповідачем дії узгоджуються із діючим законодавством України.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції визнав недоведеним, що дії відповідача зі скорочення назви підприємства в повідомленні про планову перевірку засобу обліку є умисними та спрямованими на введення в оману, тоді як позивачем не доведено істотність значення для нього такої обставини.

Долучені позивачем докази суд визнав такими, що не підтверджують факт поширення відповідачем недостовірної інформації, яка ображає його віросповідання. Тоді як здійснення відеозйомки відбувалося працівниками відповідача відкрито у відповідності до вимог абз.4 п.8.2.5 ПРРЕЕ.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд виходив із того, що рішення від 04.09.2023 ухвалено щодо всіх заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, а тому відсутніми є підстави, передбачені ч.1 ст.270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Згідно зі статтею першою Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання (частина 4 статті 12 цього Закону).

Згідно із п.ч.4 п.5.1.1. розділ V Правил роздрібного ринку електричної енергії №312, в редакції від 16.08.2022 (далі - Правила №312), Оператор системи має право на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.

Таке право Оператора система кореспондується з обов`язками споживача, визначених п.п.12, 13, 14 п.5.5.5 розділ V Правил №312, а також п.6.1.1. Розділу VI Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311, за змістом якої власники вузлів обліку, а також суб`єкти, які контролюють вузли обліку (зокрема їх апаратні інтерфейси та/або канали зв`язку), електроустановки, об`єкти або окремі елементи об`єкта, територію (приміщення), де встановлені вузли обліку (зокрема споживачі), зобов`язані забезпечити безперешкодний доступ уповноваженим представникам контролюючих органів, АКО, операторів системи, електропостачальників, ППКО, власників відповідного обладнання та інших заінтересованих сторін, які мають на це право (зокрема субспоживачів), для проведення контрольного огляду та/або технічної перевірки вузлів обліку, зчитування показів, а також контрольного зчитування інформації, яка зберігається в первинній базі даних лічильників електричної енергії.

Якщо уповноважені представники ППКО/оператора системи або електропостачальника під час відвідування об`єкта не мали доступу до вузла обліку та ЗВТ користувача системи, вони направляють користувачу системи повідомлення про дату наступного відвідування чи про необхідність самостійно передати покази засобу обліку.

Повідомлення може надаватись користувачу системи поштою рекомендованим листом або в інший спосіб, визначений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього (п. 6.2.6. Кодексу).

Датою отримання повідомлення є дата, підтверджена підписом одержувача та/або дата реєстрації вхідної кореспонденції, зафіксована електронною системою передачі повідомлень, або третій день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, у якому обслуговується одержувач (у разі направлення рекомендованим листом).

Якщо протягом десяти робочих днів (для індивідуальних побутових споживачів протягом двох розрахункових періодів) від дати отримання повідомлення користувач системи без поважних причин не передав покази засобу обліку або не узгодив дату наступного відвідування, та не надав в узгоджену сторонами дату та час уповноваженим представникам ППКО/оператора системи/електропостачальника доступ до свого об`єкта та електроустановок для контрольного огляду, технічної перевірки, виконання інших робіт, які передбачені цим Кодексом, то це вважається недопуском до вузла обліку або ЗВТ та фіксується відповідним актом про недопуск. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для користувача на вчинення цих дій.

Акт про недопуск до вузла обліку вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи, користувач системи, а також представник ВТКО та/або сторони, яка контролює об`єкт, на якому встановлений вузол обліку. У разі їх відсутності або відмови підписувати акт про недопуск, в акті робиться відповідний запис. У цьому випадку акт вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (за умови посвідчення цієї особи) або більше одного уповноваженого представника оператора системи за умови підтвердження відеозйомкою факту відсутності доступу до вузла обліку та ЗВТ користувача системи (п. 6.2.7. Кодексу).

Дії або бездіяльність оператора системи щодо недопуску заінтересованої сторони до належних оператору системи вузлів обліку та ЗВТ з метою проведення їх контрольного огляду або технічної перевірки, а також недопуск або обмеження (у будь-який спосіб) технічної можливості доступу уповноваженого ППКО до належних учаснику ринку або споживачу (як ВТКО) вузлів обліку (зокрема до інтерфейсів та/або каналів зв`язку цих вузлів обліку) для регулярного зчитування даних та обмеження можливості ППКО надавати послуги комерційного обліку за договором із учасником ринку або споживачем, є підставою для звернення (повідомлення) заінтересованої сторони до Регулятора в порядку, встановленому чинним законодавством, щодо ініціювання розгляду порушення оператором системи вимог цього Кодексу (п. 6.2.9. Кодексу)

У цій справі матеріали справи підтверджено правомірність дій відповідача під час вжиття заходів щодо планової повірки засобів обліку, які узгоджуються із положеннями Кодексу комерційного обліку електричної енергії, зокрема, завчасного повідомлення про дату та час, коли споживачу необхідно було забезпечити доступ до засобу обліку електричної енергії. При цьому, отримавши таке повідомлення та будучи незгодним із датою відвідування, споживач мав право узгодити із уповноваженим представником АТ «Полтаваобленерго» іншу дату та час доступ до свого об`єкта та електроустановок для технічної перевірки, проте не реалізував таке право і не повідомив працівником товариства про поважність причин неможливості доступу. Отже, такі дії позивача у розумінні п.п.6.2.6, 6.2.7. Кодексу вважається недопуском до вузла обліку або ЗВТ та фіксується відповідним актом про недопуск.

Підстав вважати, що такі дій відповідача є антисемітизмом колегія суддів не вбачає, оскільки планова повірка призначена у робочий день за правилами законодавства про працю України, а позивач не надав доказів на підтвердження ініціювання ним питання дати періодичної повірки на більш зручну для сторін дату.

При цьому, апеляційний суд не вбачає підстав надавати оцінку доводам апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції Закону України «Про запобігання та протидію Антисемітизму в Україні» та незаконного вимагання у нього грошей, як таких, що дискредитують судові органи України та їх посадових осіб.

Твердження позивача, що суд першої інстанції зневажливо віднісся до його дочки, яка не є учасником справи, виходячи з її віросповідання, є його власними оціночними судженнями, а наведена ним позиція Верховного Суду у справі №761/34282/18 від 07.09.2022 застосована вибірково, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідачем не здійснювалося поширення інформації, незалежно від того, що член сім`ї позивача самостійно здійснював відеозйомку на мобільний телефон.

Посилання позивача, що суд першої інстанції не виніс рішення по кожній із заявлених ним семи позовних вимог, а також вийшов за межі позовних вимог, установивши відсутність дискримінації, колегія суддів відхиляє як неспроможні. По-перше, такі твердження позивача зводяться до незгоди із висновками суду про відмову в задоволенні позову, а саме рішення містить висновки по кожній з вимог позову, частина з яких є похідними від визнання незаконними повідомлення про планову повірку засобу обліку та акту про недопуск до вузла обліку; по-друге, у процесуальному законодавстві діє принцип «суд знає закони» («jura novit curia»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин суперечки.

При цьому висновки суду про недоведеність дискримінації по відношенню до позивача, надані судом в контексті обґрунтування позову, а посилання на те, що за правилами ч.2 ст.81 ЦПК України доказування відсутності дискримінації покладається на відповідача, яким такий обов`язок не виконано, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, що у справі відсутні докази на підтвердження дискримінаційного відношення до позивача, як споживача послуг.

Посилання позивача на порушення судом вимоги ч.2 ст.10 ЦПК України, ч.1 ст.35 Конституції України та залишення поза увагою рішення Конституційного Суду України від 27.12.2022 у справі №4-р/2022, зводяться до їх загального цитування та довільного трактування на власну користь. При цьому, не повідомивши АТ «Полтаваобленерго» про поважність причин, за яких він не може забезпечити доступ до засобу обліку електричної енергії 26.09.2022 через святкування ним з родиною свята Йом ТРУА, тобто за відсутності належного правового підґрунтя, у позивача не виникло легітимне очікування, що у цей день повірка не відбудеться. Отже, саме з підстав помилкової оцінки споживачем певних обставин, його віросповідання не було враховано відповідачем при визначенні дати планової перевірки лічильника.

При цьому наведена позивачем у доводах апеляційної скарги позиція Великої Палати Верховного Суду у справі №910/10011/19 від 06.04.2021 містить висновок щодо належного способу захисту інтересів Релігійної організації та/або її членів шляхом визнання недійсним його статуту в новій редакції, а отже не має відношення до спірних правовідносин.

Так, Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі. Наведене відповідає позиції Верховного Суду у справі №725/8953/21 від 06.11.2023.

При цьому самі лише показання позивача, допитаного в якості свідка, є недостатніми на підтвердження дискримінації, а підстави, з якими він пов`язує визнання відповідачем низки обставин, викладених у позовній заяві, зумовлені відсутністю відзиву відповідача, що не можна трактування як визнання ним таких обставин.

Наведені позивачем у доводах апеляційної скарги порушення вимог п.2 ч.3 ст.265 ЦПК України, а саме, що в оскаржуваному рішенні судом не вказано про заявлені ним, позивачем, письмові заяви та клопотання, у розумінні ч.3 ст.376 цього Кодексу не є обов`язковою підставою скасування судового рішення; при цьому в суді першої інстанції позивач, обґрунтовуючи підстави позову та заявлені вимоги, не вбачав потреби та не надав чи не ініціював питання витребування договору з розподілу електричної енергії, а отже посилаючись в суді апеляційної інстанції на постановлення рішення без його урахування суперечить вимогам п.6 ст.3 ЦК України.

Разом із цим, колегія суддів визнає помилковим висновок суду першої щодо обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту в частині вимог позову про визнання незаконними повідомлення, оскільки такий спосіб захисту узгоджується із положеннями ст.16 ЦК України, а тому у задоволенні таких позовних вимог слід відмовити за недоведеності з підстав, вище викладених.

При цьому апеляційний суд враховує позицію Верховного Суду у справі №308/7570/18-ц від 17.01.2024, за змістом якої зобов`язання судом вибачитися не присікають порушення цивільних прав та/або інтересів та не відновлюють їх, а тому саме такі позовні вимоги не є належним способом захисту права

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтується на доказах, обґрунтованих підстав для скасування ухвали про відмову в постановленні додаткового рішення, апеляційна скарга не містить, а сама ухвала ґрунтується на правильно застосованих положеннях статті 270 ЦПК України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2023 року змінити, виклавши підстави відмови у задоволенні позову згідно мотивувальної частини цієї постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від12 жовтня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від12 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.04.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак