П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/9760/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/487/24

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Бучко Т.М.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

о 12 год. 37 хв. 14 лютого 2024 року в м. Рівне

Повний текст складено 20 лютого 2024 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Андрошулік І.А.

учасники справи:

боржник: ОСОБА_1 ;

стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк";

орган державної виконавчої служби: Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

представники учасників справи:

боржника адвокат Коробка Наталія Миколаївна;

за участі: представника ОСОБА_1 адвоката Коробки Наталії Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Коробки Наталії Миколаївни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа №569/976/15-ц від 16 лютого 2021 року, виданого Рівненським міським судом Рівненської області на виконання рішення суду від 09 червня 2016 року у справі №569/9760/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 90 615,99 доларів США заборгованості за кредитом, 6864,51 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом, 124 966,61 гривень неустойки (штрафу) і 3 654 гривень судового збору, таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи заяву, покликалась на те, що 16 липня 2021 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стариченко І.С. відкрито виконавче провадження №66110160 з примусового стягнення з позичальника на користь банку заборгованості. У межах виконавчого провадження винесено постанови про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, арешт коштів боржника і про арешт майна боржника. 27 грудня 2022 року виконавчий лист №569/9760/15-ц на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" було повернуто стягувачу. Однак кошти та нерухоме майно боржника залишаються під арештом. Згодом, 23 листопада 2023 року, між сторонами виконавчого провадження укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №ROVPGK00000024 від 11 травня 2007 року, за умовами якої банк зобов`язався здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за договором, зокрема в частині заборгованості по сплаті основного боргу на 56762,80 доларів США, процентів на 7238,98 доларів США, пені на 46954,42 доларів США. Пунктом 1.2 додаткової угоди встановлено, що заборгованість за договором складається із заборгованості за основним боргом 33853,19 доларів США. Того ж дня позичальник виконала зобов`язання, визначені в п.1.2 додаткової угоди, сплативши банку заборгованість в розмірі 1 221 000 гривень. Тобто обов`язок боржника, визначений кредитним договором, припинився шляхом сплати основної суми боргу по кредиту поза межами виконавчого провадження і прощення решти заборгованості, що відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України є підставою для визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов такого висновку зважаючи на те, що у разі, якщо виконавчий лист пред`явлено до виконання, необхідності звертатись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з виконанням рішення суду, немає. Вважав, що це узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц. Разом з тим згідно з п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення відповідно до виконавчого документу.

На ухвалу суду представником боржника адвокатом Коробкою Н.М. подано апеляційну скаргу, де вона посилалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права. Вважала помилковими посилання суду на постанову Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі №755/15479/14-ц, оскільки вона прийнята за інших обставин. Зважаючи на те, що виконавчий лист було повернуто стягувачу без виконання, а відповідне виконавче провадження з примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа завершено, та враховуючи, що між стягувачем і боржником поза межами виконавчого провадження укладено додаткову угоду, відповідно до якої здійснено прощення частини заборгованості, тому наявні правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Так, відповідно до ст. 432 ЦПК України виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, зокрема у випадку припинення обов`язку боржника, який підлягав виконанню з підстав, визначених главою 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України.

З наведених міркувань просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого листа №569/9760/15-ц від 16 лютого 2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Правом надання відзиву інші учасники справи не скористались, хоча їм про це роз`яснювалось в ухвалі Рівненського апеляційного суду від 13 березня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2016 року у справі № 569/9760/15-ц задоволено позов АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №ROVPGK00000024 від 11 травня 2007 року в сумі 105236,34 доларів США, що станом на 09 червня 2016 року за курсом Національного банку України складало 2 625 027,90 гривень.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 25 жовтня 2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2016 року скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" 90615,99 доларів США заборгованості за кредитом, 6864,51 долари США заборгованості за процентами за користування кредитом, 36312,61 гривень заборгованості за комісією за користування кредитом, 124 966,61 гривень неустойки (штрафу) і 3 654 гривень судового збору.

Постановою Верховного Суду від 10 січня 2019 року рішення Апеляційного суду Рівненської області від 25 жовтня 2016 року в частині стягнення комісії за користування кредитом скасовано. У задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення комісії за користування кредитом 1456 доларів США відмовлено. В іншій частині рішення Апеляційного суду Рівненської області від 25 жовтня 2016 року залишено без змін.

В подальшому, 16 липня 2021 року, головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стариченко І.С. відкрила виконавче провадження № 66110160 з виконання виконавчого листа № 569/9760/15-ц, виданого 16 лютого 2021 року Рівненським міським судом Рівненської області, та одночасно винесла постанову про стягнення виконавчого збору і постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

31 травня 2022 року головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко І.С. винесла постанови про арешт коштів боржника і про арешт майна боржника.

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стариченко І.С. від 27 грудня 2022 року виконавчий лист № 569/9760/15-ц, виданий 16 лютого 2021 року Рівненським міським судом Рівненської області, повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", адже майна за боржником, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості по виконавчому документу, не виявлено, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згодом, 23 листопада 2023 року, між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № ROVPGK00000024 від 11 травня 2007 року.

Відповідно до п.1.1 додаткової угоди банк зобов`язується здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за договором в частині заборгованості по сплаті основного боргу на 56762,80 долари США, процентів на 7238,98 доларів США, пені на 46954,42 доларів США.

Пунктом 1.2 додаткової угоди встановлено на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за договором у розмірі 33853,19 долари США (в еквіваленті за курсом Національного банку України 1 221 000 гривень), що складає заборгованість за основним боргом 33 853,19 долари США, процентами 0,00 доларів США, процентами за ст. 625 Цивільного кодексу України 0,00 доларів США, комісією 0,00 доларів США, пенею 0,00 доларів США, судовими витратами 0,00 грн.

Згідно із п.1.3 додаткової угоди позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором, визначену в п.1.2 додаткової угоди, до 23 листопада 2023 року.

З довідки АТ КБ "Приватбанк" від 28 січня 2024 року № TPPLDNK3J3RMOV8D видно, що станом на 26 січня 2024 року у ОСОБА_1 заборгованість перед АТ КБ "Приватбанк" відсутня.

Отже, у розумінні положень ст. 605 ЦК України в разі сплати банку боржником погодженої за договором суми коштів борг ОСОБА_1 є прощеним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги достатніми, обґрунтованими та об`єктивними, які мають наслідком скасування помилкової ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали - про задоволення заяви з питання визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Та обставина, що виконання зобов`язань здійснено після відкриття виконавчого провадження, не унеможливлює задоволення заяви, адже норма ч. 2 ст. 432 ЦПК України, яка регламентує визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не передбачає особливостей вирішення зазначеного процесуального питання залежно від того, чи відкрито виконавче провадження.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям нової постанови - про задоволення заяви відповідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Коробки Наталії Миколаївни задовольнити.

Скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року.

Визнати виданий Рівненським міським судом Рівненської області 16 лютого 2021 року на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2016 року у справі №569/9760/15-ц виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 09.04.2024

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків