КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/2696/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/15923/23

10 квітня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» Костюченко Валерії Андріївни на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Кулик С.В., у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованостіпо оплаті житлово-комунальних послуг.Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 11 980, 13 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 232, 73 грн. та три відсотки річних у розмірі 21, 83 грн., а також судовий збір за подання заяви про видачу судового наказу у розмірі 268, 40 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, 22 грудня 2023 року представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» Костюченко Валерія Андріївна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Вказує на те, що суд першої інстанції порушив строки розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки згідно інформації з офіційного сайту Дарницького районного суду міста Києва заява про видачу судового наказу зареєстрована у суді 07 вересня 2023 року, тому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 165 ЦПК України, суд повинен був протягом десяти днів (до 18 вересня 2023 року), у разі наявності підстав для відмови у видачі наказу, передбачених ч. 1 ст. 165 ЦПК, постановити ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Не постановивши таку ухвалу протягом 10 днів з дати реєстрації заяви про видачу судового наказу, суд повинен був дійти висновку, що заява відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України. Проте, тільки 08 грудня 2023 року судом постановлено ухвалу, в якій зазначено про невідповідність заяви відповідним вимогам процесуального закону, що, на думку апелянта, є грубим порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що судовий наказ може бути видано за наявності, як відповідних договорів про надання таких послуг, так і інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Вказує на те, що за особовим рахунком ОСОБА_1 , був наданий до суду розрахунок боргу за послугу з постачання теплової енергії, з якого вбачається факт часткової оплати боржником нарахувань за послугу, що свідчить про факт отримання послуги та наявність договірних відносин.

Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або у письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їх волю до настання відповідних правових наслідків.

Законодавством не передбачена обов'язковість письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг.

Зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 співвласниками будинку не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин, тому з ними укладено публічний договір.

Згідно порядку, визначеного Законом України від 09.11.2017 року № 2189 «Про житлово-комунальні послуги» з 13.11.2021 року укладені Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, які опубліковані 13.10.2021 року на офіційному сайті виконавця ТОВ «Євро-Реконструкція» https://tec4.kiev.ua/ukladannya-dogovoriv/.

Вказує на те, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Зазначає, що з наявної у апелянта інформації вбачається, що боржник зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м.Києва та є користувачем послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» з теплової енергії (централізоване опалення) та постачання гарячої води.

Окрім того, апелянт, звертає увагу суду на те, що до ТОВ «Євро-Реконструкція» від боржника не надходили акти-претензії про неналежне надання, ненадання послуги з постачання теплової енергії в порядку, передбаченому ст.28, ст.29 Законом України « Про житлово-комунальні послуги». З урахуванням цього, апелянт вважає, що оскільки боржник спожив послугу, то повинен її оплатити.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», суд першої інстанції посилався на те, що заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (постачання теплової енергії), однак, в порушення вимог ст.163 ЦПК України, до заяви не додано копії договору, укладеного в письмовій ( в тому числі електронній) формі між заявником та боржником.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо:

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як вбачається зі змісту поданої заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», остання містить вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, тобто вимогу, визначену п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник не заявляв вимоги, передбаченої п. 7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок заявника, визначений п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, а саме- надати копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, кореспондується з п. 7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, якою визначено право звертатись з заявою про видачу судового наказу на підставі такого договору.

Заява ТОВ «Євро-Реконструкція» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги подана у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, а відтак обов`язок подання копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, не розповсюджується на вказану заяву.

Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.

Водночас, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом зазначених норм закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №401/710/15-ц та постановах Верховного Суду України від 18 червня 2016 року у справі №922/5923/14, №6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, №6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року.

Верховний Суд України у постанові від 25 листопада 2014 року у справі №3-184гс14 вказав, що згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що відсутність копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким не було заявлено будь-яких вимог, не може бути підставою до відмови у видачі судового наказу за заявою про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав ненадання копії договору, укладеного в письмовій формі, за яким заявник жодних вимог не заявляв.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу з непередбачених законом підстав, зокрема, у зв`язку з ненаданням копії договору, укладеного в письмовій формі, за яким заявник жодних вимог не заявляв, не може вважатися законним, а ухвала суду - підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права та обмеженням права заявника на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до положень п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, апеляційна скарга представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» Костюченко Валерії Андріївни підлягає задоволенню, аухвала Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційнускаргу представника заявника товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» Костюченко Валерії Андріївни задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2023 рокускасувати.

Цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: