Номер провадження: 22-ц/813/598/24
Справа № 521/8303/19
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 ,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Одеської філії ДП «Державний інститут економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О.В., за участю третьої особи з боку відповідача ОСОБА_3 , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Одеської філії ДП «Державний інститут економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О.В., за участю третьої особи з боку відповідача ОСОБА_3 , в якому просив суд скасувати рішення державного реєстратора Кравець О.В. Одеської філії державного підприємства «Державний інститут економіко-правових та експертних досліджень» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31550635 від 24.09.2016.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що його батьки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , бабуся ОСОБА_6 , дідусь ОСОБА_7 , він ОСОБА_1 , його сестра ОСОБА_8 , дядько ОСОБА_1 , відповідач по справі, всі разом проживали в будинку за адресою: АДРЕСА_1 та були зареєстровані за цією адресою. Спірний житловий будинок самочинно збудований та належав бабусі ОСОБА_6 .. За час проживання в спірному будинку батько позивача добудував кімнату, окремо літню кухню для своєї родини, обладнав будинок всіма комунікаціями. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:31550635 від 24.09.2016, державного реєстратора Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м. та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що державну реєстрацію прав власності здійснено незаконно, з порушенням встановленого порядку, що призвело до порушення його прав.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та вказав, що має право на частину будинку АДРЕСА_1 , тому реєстрація права власності на спірний будинок мала б здійснюватися тільки за його згодою. Оскільки такої згоди він не давав, відповідно реєстрація права власності є незаконною та такою, що порушує його права.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Коверга Г.В., приймаючи участь в судових засіданнях в суді першої інстанції проти задоволення позову заперечувала, звертаючи увагу суду, що у технічному паспорті від 12.08.2014 на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_2 , зазначається, що житловий будинок під літерою «А», літня кухня під літерою «Б» площею 13,7 кв.м., літня кухня під літерою «В» площею 24,0 кв.м, які знаходяться у користуванні відповідача ОСОБА_9 та його сім`ї, збудовані до 05 серпня 1992 року, а тому відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року за №127 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/ 5773 ( із змінами та доповненнями) не належать до самочинного будівництва. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 25 грудня 2015 року №1227, в редакції чинній на момент вчинення реєстраційних дій, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що посвідчує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Всі ці документи були подані державному реєстратору, тому у останнього були всі повноваження щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 та допоміжні господарські споруди що також розташовані за цією адресою.

Таким чином, стороною відповідача наголошувалось на тому, що реєстрація права власності на житловий будинок та допоміжні господарські споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 та відображені у технічному паспорті, проведена без порушень вимог ст. 31 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Третя особа з боку відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні в суді першої інстанції проти позову заперечувала та повідомляла, що є дружиною відповідача ОСОБА_1 , у шлюбі з яким з 1982 року. З чоловіком разом мешкають у спірному будинку з 1982 року, вона там зареєстрована, за рахунок спільних грошових коштів проводився капітальний ремонт, газопостачання. Також третьою особою зазначено, що з початку будинок належав батьку її чоловіка, який мав двох синів відповідача ОСОБА_9 та батька позивача ОСОБА_10 . Повідомила, що на момент одруження у 1982 році вона переїхала у будинок до чоловіка, по АДРЕСА_1 , на той час у цьому будинку батько позивача вже не жив, тому що цього часу вже одружився, у 1978 році в нього народився син позивач ОСОБА_11 , і вони з сім`єю проживали у будинку за адресою АДРЕСА_3 , який йому купила мати (бабуся позивача). Тобто, за словами ОСОБА_3 , з 1982 року, з того часу як вона заселилася в цей будинок, ні позивач, ні його батьки у спірному будинку не проживали, оскільки мали свій за адресою АДРЕСА_3 , в цьому ж будинку був зареєстрований і позивач, як сталося що він на даний час має реєстрацію місця проживання у їхньому будинку пояснення не надавала.

25 жовтня 2021 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси узадоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Одеської філії ДП «Державний інститут економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О.В. про скасування рішення про державну реєстрацію права власності відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 16 листопада 2021 року подав апеляційну скаргу в якій просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

31 січня 2022 року Одеським апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 в якому відповідач наголошує на правильності та законності рішення суду першої інстанції та просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

01 лютого 2022 року Одеським апеляційним судом отримано письмові пояснення до апеляційної скарги від ОСОБА_3 . У поданих пояснення ОСОБА_3 зазначає, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, голослівною та надуманою та такою, що не відповідає дійсним обставинам з огляду на те, що обставини про які повідомляє позивач нічим не підтверджені, а позов загалом ґрунтується лише на припущеннях. З огляду на викладене, просить суд апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання, призначене на 28 березня 2024 року об 14 год 30 хв з`явились: позивач ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , третья особа ОСОБА_3 , інші сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, судова повістка про виклик у судове засідання призначене на 28 березня 2024 року об 14 год 30 хв направлялась Державному реєстратору Одеської філії ДП «Державний інститут економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцю О.В. на єдину відому суду адресу та поштове відправлення повернулось до апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, оскільки судова повістка направлялась на єдину відому суду адресу місця реєстрації державного реєстратора та враховуючи, що отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а саме суду, апеляційний суд в достатній мірі виконав обов`язок щодо повідомлення про розгляд даної справи.

Крім того, апеляційним судом опубліковано повідомлення на офіційному веб-сайті суду про виклик у судове засідання, призначене на 28 березня 2024 року об 14 год 30 хв..

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відомості щодо проживання позивача ОСОБА_1 1978 року народження а адресою: АДРЕСА_1 відсутні. Тому реєстрація місця проживання позивача за вказано адресою є спірною, а оспорюване рішення державного реєстратора ніяким чином не порушує його права або законні інтереси.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, вважає вірними вказані висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що його батьки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , бабуся ОСОБА_6 , дідусь ОСОБА_7 , він ОСОБА_1 , його сестра ОСОБА_8 , дядько ОСОБА_1 , відповідач по справі, всі разом проживали в будинку за адресою: АДРЕСА_1 та були зареєстровані за цією адресою. Спірний житловий будинок самочинно збудований та належав бабусі ОСОБА_6 .. За час проживання в спірному будинку батько позивача добудував кімнату, окремо літню кухню для своєї родини, обладнав будинок всіма комунікаціями. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31550635 від 24.09.2016, державного реєстратора Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку загальною площею 45,7 кв. м, житловою площею 30,1 кв. м та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що державну реєстрацію прав власності здійснено незаконно, з порушенням встановленого порядку, що призвело до порушення його прав та стало приводом для звернення з позовом до суду.

З матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2016 року було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 45,7 кв.м, житлова площа 30,1 кв.м, літня кухня Б,В., душ, Г, огорожа 1,2, мостіння I по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №68901026 від 24.09.2016.

В інформаційній довідці №68901026 від 24.09.2016, підставою для внесення запису про право власності за номером 16561566 є «рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 31550635 від 24.09.2016 року 10:37:48, ОСОБА_12 Одеська філія державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», Одеська обл.».

Рішення державного реєстратора Кравець Олександра Володимировича Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», Одеська обл.» за індексним номером 31550635 винесено на підставі технічного паспорту серія та номер:00006252 виданого 12 червня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Нове БТІ», рішення серія та номер: б/н, виданий 26.09.1990, видавник: Іллічівська районна рада народних депутатів, домова книга, серія та номер б/н, видана 17.04.1992, видавник ОСНКМ «Сахарний».

Управлінням державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської Ради на виконання ухвали суду, суду надіслані копії документів реєстраційної справи №101 щодо об`єкта нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також завірені сканкопії документів зазначеної реєстраційної справи, з яких вбачається, що окрім технічного паспорту серія та номер: НОМЕР_1 виданого 12 червня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Нове БТІ», рішення серія та номер: б/н, виданий 26.09.1990, видавник: Іллічівська районна рада народних депутатів, домова книга, серія та номер б/н, видана 17.04.1992, видавник ОСНКМ «Сахарний», заявником ОСОБА_1 державному реєстратору також надавалися: заповіт ОСОБА_7 , посвідчений державним нотаріусом 13 листопада 2001 року, згідно з яким все своє майно він заповідає своєму сину ОСОБА_1 ; схематичний план земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку по АДРЕСА_1 ; довідка виписка із будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію, видана органом самоорганізації населення комітетом мікрорайону «Сахарний», з якої вбачається що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 та його син ОСОБА_13 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_7 , серія НОМЕР_2 від 26 липня 2002 року; довідка з адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об`єкта нерухомого майна № 53197/1 від 10 липня 2014 року, з якої вбачається що у Адресному реєстрі міста Одеси зареєстровано наступну адресу об`єкта нерухомого майна, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (довідка видана на підставі замовлення від «25» червня 2014 року № 2406 ОСОБА_1 .

Звертаючись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 наголошує на неповному з`ясуванні судом першої інстанції обставин справи та зауважує, що відповідач під час реєстрації права власності на будинок було порушено норми законодавства, а саме проігноровано обов`язковість заяв всіх співвласників, підписи яких завірено нотаріально. Крім того, апелянт вказує, що до реєстрації права власності будинок вважався самовільно збудованим та міг бути вилучений та зарахований в фонд місцевої ради, після чого зі зміною законодавства, підлягали приватизації на всіх осіб, які були там зареєстровані.

Апеляційний суд вважає вказані доводи апеляційної скарги такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

За п. 1, 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначеним цим законом.

За ч. 4, 9 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

За ч. 1 ст. 26 цього ж Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 2 статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року за №127 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/ 5773 ( із змінами та доповненнями) не належать до самочинного будівництва житлові будинки збудовані до 05 серпня 1992 року.

З огляду на вищезазначене, судом першої інстанції було вірно встановлено, що оскільки житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 збудований до 05 серпня 1992 року і це сторонами не оспорюється, він не може вважатися об`єктом самочинного будівництва.

Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються апеляційним судом.

Щодо обов`язковості надання дозволу/заяв на проведення державної реєстрації права власності на будинок від всіх осіб які в ньому зареєстровані слід вказати наступне.

Так, в матеріалах справи наявні довідки (виписки з домової книги) (т. 2, а.с. 128, 129), згідно яких за адресою: АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані станом на 09 червня 2017 року: ОСОБА_1 з 1973 року, ОСОБА_13 з 2003 року, ОСОБА_3 з 2016 року.

Згідно довідки станом на 05 жовтня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані: ОСОБА_5 з 1978 року, ОСОБА_1 з 1994 року, ОСОБА_14 з 2001 року, ОСОБА_15 з 2011 року, ОСОБА_16 з 2011 року.

Відповідно до наданої суду довідки від 31 січня 2003 року за адресою: АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_17 -1961 року народження, ОСОБА_1 -1952 року народження, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_18 1983 року народження. Відомості щодо проживання позивача ОСОБА_1 1978 року народження відсутні.

За ч. 4, 9 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

За ч. 1 ст. 26 цього ж Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Положеннями ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

Згідно п. 45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), у разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав.

Відповідно до п.п. 2 п. 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26 жовтня 2011 року, до державного реєстру прав вносяться такі відомості про нерухоме майно, а саме про об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці: тип об`єкта нерухомого майна; площа об`єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); опис об`єкта нерухомого майна із значенням об`єктів, що є приналежністю головної речі (присвоєна літера, римська або арабська цифра відповідно до технічного паспорт загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є головною річчю);відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєна літера, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є складною річчю);адреса об`єкта нерухомого майна; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (у разі відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна, право власності на який було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно); кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований такий об`єкт нерухомого майна (у разі коли об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав).

Таким чином, адреса об`єкта нерухомого майна відноситься до переліку відомостей, у разі зміни яких можливе внесення змін до Державного реєстру прав. Проте, за наявності документа, що відповідає вимогам законодавства, перевірка такої відповідності є обов`язком державного реєстратора.

Відповідно до п.п. 2.13 п. 2 Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №809 від 28.07.2009 (зі змінами), зміна адрес здійснюється відповідно до правил їх надання. П.п. 3.2 п. З цього ж Положення, передбачено, що надання та зміна адрес без їх попереднього резервування забороняється. Однак в ході судового розгляду справи судом встановлено наявності обґрунтованих підстав для внесення змін до адреси об`єкта нерухомого майна, що підтверджено документами, а саме: розпорядженням Іллічівської районної адміністрації за №399 від 01.06.2000.

З огляду на вказане, не було встановлено підстав, які б свідчили про необхідність надання державному реєстратору письмової згоди всіх осіб, які зареєстровані у спірному будинку, а від так відсутні і підстави для визнання незаконним рішення державного реєстратора Кравець Олександра Володимировича Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», Одеська обл.» за індексним номером 31550635, яке стало підставою для проведення 24 вересня 2016 року державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 45,7 кв.м, житлова площа 30,1 кв.м, літня кухня Б,В, душ, Г, огорожа 1,2, мостіння I по АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом не вбачається порушень норм процесуального прав та неправильного застосування норм матеріально оправа під час розгляду даної справи, а тому доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до формальних міркувань та не впливають на розгляд справи по суті. При цьому апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія A, №303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних суду першої інстанції, апеляційний суду на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2021 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 10 квітня 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік