Дата документу 08.04.2024
Провадження № 2/334/708/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Філіпової І.М.

за участі секретаря Мандик М. О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до ОСОБА_3 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості,

Встановив:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ТОВ Запоріжжяелектропостачання» до ОСОБА_3 , третя особа: ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості.

29.01.2024 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволені позову, оскільки він поданий до неналежного відповідача, та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн.

06.02.2024 року представник позивача подав клопотання про заміну неналеного відповідача та просить суд замінити неналежного позивача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_4 .

У судовому засіданні представник позивача клопотання підтримала, просила замінити неналежного відповідача у справі, проти стягнення витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_3 заперечувала. Вказувала, що причиною подання позову до неналежного відповідача є порушення відповідачем п. 6.18 ПКЕЕ та п. 4.27 ПРРЕЕ, оскільки відповідач не виконав свого обов`язку щодо повідомлення про зміну власника квартири. Якщо суд вирішить питання пор стягнення судових витрат, просила зменшити розмір та стягнути судові витрати у розмірі 300,00 грн.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про заміну неналежного відповідача не заперечував, проте просив суд вирішити питання стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, оскільки позивач безпідставно звернувся з позовом до відповідача, яка з 2015 року не є власником квартири у яку надаються послуги позивачем.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за спожиту у період з 01.02.2022 року по 31.07.2023 року електричну енергію у розмірі 19447,02 грн.

Згідно копії договору купівлі продажу від 06.11.2015 року ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купив квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає клопотання позивача про позивача про заміну неналежного відповідача належним відповідачем обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

За статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За статтею 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Представник відповідача вказує, що Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі №334/1611/21 за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_3 ухвалою суду від 25.04.2023 року було замінено належного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача - ОСОБА_4 . Вказана ухвала набрала законної сили та розміщена у відкритому доступі на порталі «Єдиний державний реєстр судових рішень», тому є загальновідомою інформацією. Представник відповідача вказує, що позивач діяв необґрунтовано, не вжив належних заходів для встановлення належного відповідача у справі.

Суд звертає увагу, що загальновідомими є обставини, які відомі широкому колу осіб, в тому числі і складу суду. Вони не потребують доказування тому, що об`єктивність їх існування очевидна. Ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2023 року у справі №334/1611/21 не може вважатися загальновідомою обставиною, оскільки її зміст відомий обмеженому колу осіб суду, який її примав, та учасникам справи. Крім того, суд звертає увагу, що на порталі «Єдиний державний реєстр судових рішень» тексти судових рішень розміщуються знеособленні, тобто без зазначення ПІБ та інших персональних даних учасників справи.

ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» є суб`єктом господарювання, який утворився під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії згідно п. 13 Розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) та починаючи з 01.01.2019 виконує функції постачальника універсальних послуг на території Запорізької області.

На постачальників універсальної послуги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Постановою від 05.06.2019 № 483 покладено спеціальний обов`язок забезпечувати загальносуспільний інтерес у процесі функціонування ринку електричної енергії, а саме забезпечувати побутових та малих непобутових споживачів електричною енергією.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 63 Закону, договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до п. 8 Постанови від 14.03.2018 № 312 НКРЕКП (редакція станом на 01.01.2019), Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно з пп.1.2.15. п.1.2. ПРРЕЕ укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь- якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір мовами якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних їх формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбаченні договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання.

Відповідно до абз. 1 п. 6.18. Правил користування електричною енергією (далі -ПКЕЕ) (затверджені постановою НКРЕКП № 28 від 31.07.1996 з подальшими змінами та доповненнями) визначено, що у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/ або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Відповідно до абз. 3 п. 6.18. ПКЕЕ, у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів.

Відповідач в супереч приписам законодавства не виконав свого обов`язку, після продажу квартири, та не вжив заходів передбачених п. 6.18. ПКЕЕ щодо повідомлення про ці обставини електропостачальника (на той час електропостачальником було ПАТ «Запоріжжяобленерго»).

Відповідно до п. 4.27. ПРРЕЕ у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

Крім того, позивач вказує, що Оператором системи розподілу ПАТ «Запоріжжяобленерго» було підтверджено електропостачальнику факт розподілу електричної енергії за точкою комерційного обліку Споживача - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 у період з 01.02.2022 по 31.07.2023 загального обсягу електричної енергії 11973 кВт/год (лист від 18.09.2023 за № 62-062/192).

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню, судом не встановлено, що позивач діяв необгрунтовано.

Керуючись ст. 51, 255 ЦПК України,

Ухвалив:

Клопотання представника позивача задовольнити та замінити неналежного відповідача у справі ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_4 .

У задоволенні клопотання представника відповідача щодо стягнення витрат на професійну допомогу відмовити.

Проголошення повного тексту ухвали 12.04.2024 року о 15 год. 00 хв.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Філіпова І. М.