Провадження 2 /522/135/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

28 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши позовну заяву в порядку загально позовного провадження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які є правонаступниками ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в сумі 230 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., загалом 250 000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що є власником квартири АДРЕСА_1 . В 2015 році ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_2 , яка розташована над квартирою позивача та розпочав в ній ремонтні роботи. Внаслідок проведення ОСОБА_4 ремонту своєї квартири АДРЕСА_3 з порушенням відповідних будівельних норм та стандартів, в квартирі ОСОБА_3 № 77 з`явилися тріщини на несучих стінах, заблоковано димохід та неодноразово відбувалося залиття квартири, про що складено акти обстеження комісії ЖКС «Порто-Франківський» від 12.11.2015 року, від 08.08.2016 року та від 19.08.2016 року. В результаті пошкодження та неодноразового залиття квартири, позивачу була завдана матеріальна шкода. Крім того, у зв`язку із тим, що пошкодження та залиття квартири позивача носили систематичний характер, а відповідач відмовляється від добровільного відшкодування збитків, позивач вважає, що йому нанесена моральна шкода, компенсацію якої він оцінює в розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2016 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відкрили.

Представник позивача подала до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності відповідачу, реєстраційний номер нерухомого майна 01.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2016 року заяву представника позивача задовольнили та наклали арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні 07.12.2016 року представник позивача подала письмове клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2016 року клопотання представника позивача задоволено та призначена судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставили наступні питання:

1) Які пошкодження квартири АДРЕСА_1 виникли внаслідок залиття та механічного впливу тощо?

2) Яка технічна причина пошкоджень та руйнувань квартири АДРЕСА_1 (елементів, конструкцій, інженерних мереж тощо)?

3) Яка вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири АДРЕСА_1 унаслідок залиття, механічного впливу тощо?

4) Який розмір завданої матеріальної шкоди квартирі АДРЕСА_1 унаслідок залиття, механічного впливу тощо?

На виконання ухвали суду судовим експертом ОСОБА_5 було проведено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами проведення якої 17.07.2017 року складено висновок експерта № 144/17 судової будівельно-технічної експертизи.

Представник позивача, обґрунтовуючи неповноту висновку експерта тим, що експерт Рапач К.В. надав відповідь лише на питання щодо матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, подала клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи щодо вирішення питання будь-якого іншого механічного впливу на квартиру АДРЕСА_4 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2017 року у задоволенні клопотання представника позивача про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи відмовлено, у зв`язку із відсутністю підстав вважати висновок неповним та неясним.

У ході розгляду даної справи в судовому засіданні 30.11.2017 року представник позивача заявила письмове клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2017 року у задоволенні клопотання представника позивача про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи відмовлено, у зв`язку із необґрунтованістю заявленого клопотання.

В ході судового засідання 06.12.2017 року представник позивача заявила клопотання про відвід суді ОСОБА_6 , у зв`язку із недовірою суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2017 року у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді відмовлено, суддя Бойчук А.Ю. прийняв самовідвід.

Після автоматизованого розподілу справа надійшла до розгляду судді Загороднюку В.І.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2017 року суддя Загороднюк В.І. прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні 25.05.2018 року представник позивача заявила клопотання про проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2018 року клопотання представника позивача задовольнили та призначили по справі повторну судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставили наступні питання:

1) Які пошкодження квартири АДРЕСА_1 виникли внаслідок механічного впливу тощо?

2) Яка технічна причина пошкоджень та руйнувань квартири АДРЕСА_1 (елементів, конструкцій, інженерних мереж тощо)?

3) Чи призвели незаконні перепланування та/або реконструкція в квартирі АДРЕСА_5 до погіршення технічного стану квартири АДРЕСА_1 , та якщо так, то в чому полягає погіршення технічного стану цієї квартири

АДРЕСА_6 ) Яка вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири АДРЕСА_1 унаслідок механічного впливу тощо?

5) Який розмір завданої матеріальної шкоди квартирі АДРЕСА_1 унаслідок механічного впливу тощо?

На підставі розпорядження керівника апарату суду ОСОБА_7 від 06.03.2019 року № 1048/19, щодо проведення повторного автоматизованого розподілу справи, вказана цивільна справа була передана судді ОСОБА_8 для розгляду по суті.

За результатами проведення повторної експертизи, 28.04.2020 року цивільна справа була повернута з Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз разом з висновком експерта № 18-2403/2404 від 17.04.2020 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 року цивільна справа прийнята до провадження судді Науменко А.В.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнав позовні вимоги в повному обсязі, зазначив про неналежність доказів, наданих позивачем та заперечив обставини блокування димоходу та появу тріщин в кв. АДРЕСА_4 в результаті проведеного ремонту в кв. АДРЕСА_3 , а також зазначив про перепланування позивачем своєї квартири.

У відповідь представник позивача надала до суду відповідь на відзив, в якій позивач не визнав заперечення відповідача та зазначив, що акти про залиття комісії ЖКС «Порто-Франківський» відповідають нормам чинного законодавства та є прямим доказом спричинення відповідачем майнової шкоди позивачу. Заперечив факт втручання в несучі конструкції квартири під час здійснення перепланування, при цьому, зазначив про втручання відповідача в несучі конструкції житлового будинку в об`ємі кв. АДРЕСА_3 без отримання проектної документації, що призвело до виникнення тріщин в приміщеннях квартири позивача.

В судовому засіданні 27.11.2020 року протокольною ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача про виклик свідків, а також про допит експертів ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2020 року підготовче засідання у цивільній справі закрили та призначили справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 19.01.2021 року був допитаний в якості свідка з боку позивача ОСОБА_10 , який допомагав ОСОБА_3 робити ремонт в його квартирі та бачив які наслідки були завдані приміщенням кв. АДРЕСА_4 внаслідок ремонтних робіт в кв. АДРЕСА_3 та неодноразового залиття.

В судовому засіданні 29.03.2021 року був допитаний експерт ОСОБА_5 , який пояснив, що єдину причину наявних пошкоджень в кв. АДРЕСА_4 він встановити не може, оскільки відсутні відомості щодо попереднього стану квартири.

В судовому засіданні 28.04.2021 року в якості свідків з боку відповідача були допитані ОСОБА_11 , яка мешкає в кв. АДРЕСА_2 та є дружиною відповідача; ОСОБА_12 батько відповідача та ОСОБА_13 прораб, який здійснював ремонтні роботи в кв. АДРЕСА_3 .

ОСОБА_11 повідомила суду, що вони придбали з чоловіком квартиру АДРЕСА_3 , яка потребувала ремонту. Ремонтні роботи були розпочаті в квітні 2015 року. Під час укладення договору продавець квартири повідомляв, що сусіди знизу постійно скаржаться на залиття квартири. Під час проведення ремонтних робіт вона займалася декоративними роботами, вибором шпалер та плитки. В її квартирі також були наявні тріщини, оскільки будинок старого житлового фонду. Під час проведення ремонтних робіт змінювалося цільове призначення приміщень квартири, здійснювалося бетонне перекриття підлоги. Про залиття нищерозташованої квартири АДРЕСА_4 дізналася вже після звернення позивача до суду.

ОСОБА_12 під час допиту повідомив, що в 2015 році його син придбав кв. АДРЕСА_3 в старому будинку, яка потребувала ремонту. Були проведені роботи по перекриттю підлоги, заливався бетон товщиною 6-7 см. Свідок був в кв. АДРЕСА_4 та бачив тріщини на стінах в квартирі позивача, робив фотознімки.

ОСОБА_13 пояснив, що в кв. АДРЕСА_3 під час проведення ремонтних робіт робітниками були вилучені декілька конструктивних балок у підлозі, на його думку, навантажувати дерев`яне перекриття новим залізобетонним не можна було. Всі розрахунки та калькуляцію він робив самостійно через онлайн-калькулятор, без погодженої проектної документації, затвердженої в установленому законом порядку та дозвільних документів.

В судовому засіданні 30.06.2021 року була допитана експерт ОСОБА_9 , яка підтвердила, що причиною виниклих пошкоджень в кв. АДРЕСА_5 , яка включає улаштування нового незалежного монолітного сталезалізобетонного міжповерхового перекриття 1-го поверху, як наслідок, надмірне навантаження та неодноразове залиття, що було встановлено в результаті візуального огляду приміщень та на підставі матеріалів справи. Пояснила, що експерт ОСОБА_5 проводив дослідження без повного необхідного пакету документів, а тому не зміг встановити дійсну причину пошкоджень кв. АДРЕСА_4 .

16.12.2021 року представник відповідача подав клопотання про приєднання доказів, яким просив залучити висновок експерта № 016/21 судової будівельно-технічної експертизи за заявою учасника справи № 522/16952/16 від 25.11.2021 року, згідно якого встановлено, що ремонтні роботи в кв. АДРЕСА_3 , зокрема улаштування нового незалежного монолітного залізобетонного міжповерхового перекриття над існуючим дерев`яним, не погіршили технічний стан конструкцій та їх елементів категорій відповідальності А та Б житлового будинку. У кв. АДРЕСА_4 визначити технічну причину пошкоджень, які встановлювалися за матеріалами цивільної справи, у зв`язку із відсутністю технічних висновків щодо попереднього обстеження (до початку виконання робіт у кв. АДРЕСА_3 ), не уявляється можливим.

19.01.2022 року від представника позивача надійшли заперечення на залучення висновку експерта, в яких позивач наголошував на пропущення відповідачем строку подачі доказів у справі та наполягав на недопустимості наданого висновку.

Протокольною ухвалою суду від 19.01.2022 року суд прийняв до справи висновок експерта № 016/21 від 25.11.2021 року, наданий відповідачем.

04.05.2022 року адвокат Швець К.О., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 , звернулась до суду з заявою про зупинення провадження по справі, у зв`язку зі смертю позивача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.05.2022 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступників померлого ОСОБА_3 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2023 року провадження у справі відновили.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2023 року суд залучив до участі у справі у якості правонаступників позивача, дружину ОСОБА_1 та доньку - ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 22.02.2024 року представник позивача подала клопотання про залучення доказів, яким просила суд поновити строк для подання доказів у справі та залучити до матеріалів справи висновок експерта № 01/2024 судової будівельно-технічної експертизи від 21.02.2024 року, яка була проведена з метою з`ясування питання на скільки збільшилась/зменшилася сума ремонтно-будівельних робіт, проведення яких, необхідне для усунення пошкоджень спірної квартири та сума матеріальної шкоди, завданої квартирі станом на січень 2024 року від вартості, визначеної в кошторисі № 18-2403/2404 від 17.04.2020, з урахуванням переліку робіт, визначених кошторисом за квітень 2020 року.

27.03.2024 року у відкритому судовому засіданні було розглянуто цивільну справу. Протокольною ухвалою суду від 27.03.2024 року суд залучив до матеріалів справи висновок експерта № 01/2024 судової будівельно-технічної експертизи від 21.02.2024 року. У судове засідання з`явилися: правонаступник позивача - ОСОБА_1 та її представник адвокат Швець К.О., які підтримали позовні вимоги в повному обсязі, а також представник відповідача адвокат Бережний О.В., який просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна № 12222 від 15.01.1996 року.

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище над квартирою позивача, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Акту обстеження від 12.11.2015 року комісії в складі майстрів ділянки № 9 КП ЖКС «Порто-Франківський» встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_14 та розташованої на першому поверсі будинку, загальною площею 79,8 кв.м., працюють всі комунікації АГВ. В коридорі, площею 7,8 кв.м. біля вхідної двері в квартиру справа на стелі та стіні вбачаються сліди залиття площею біля 2 кв.м. Ймовірною причиною залиття є ремонтні роботи, які проводяться у вищерозташованій кв. АДРЕСА_3 , належної ОСОБА_4 .

Відповідно до Акту обстеження від 08.08.2016 року комісії в складі начальника, старшого майстра та майстра ділянки № НОМЕР_1 КП ЖКС «Порто-Франківський», за результатами обстеження вентиляційного канала (димаря) в буд. АДРЕСА_7 встановлено, що прочистити димар не уявляється можливим, оскільки він перекритий між першим та другим поверхом. Обстежити димар також не уявляється можливим, оскільки в квартирі АДРЕСА_3 проводиться капітальний ремонт, доступу до квартири немає.

Відповідно до Акту обстеження від 19.08.2016 року комісії в складі начальника, старшого майстра та майстра ділянки № НОМЕР_1 КП ЖКС «Порто-Франківський», за результатами обстеження залиття кв. АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_14 , з вищерозташованої кв. АДРЕСА_3 , встановлено, що на стелі та стіні в кухні квартири вбачаються плями площею приблизно 1 м.кв. В житловій кімнаті на несучій стіні вбачається тріщина поперечного характеру, довжиною 4 м, шириною 2-3 м. В куті несущої стіни, що примикає, вбачається тріщина довжиною 3,2 м, шириною 2-3 м, повздожного характеру. В житловій кімнаті у дверному отворі несущої стіни вбачається тріщина повздожного характеру довжиною приблизно 0,5 м, шириною 1-2 м. Зі слів власника квартири АДРЕСА_4 , тріщини виникли внаслідок ремонтних робіт в вищерозташованій кв. АДРЕСА_3 .

Згідно листа Управління охорони об`єктів культурної спадщини від 20.08.2015 року № х-55, під час проведення перевірки 17.08.2015 року та 19.08.2015 року встановлено проведення підготовчих робіт з бетонування плит перекриття підлоги в кв. АДРЕСА_3 . Охоронний договір з управлінням на приміщення кв. АДРЕСА_3 будівлі-пам`ятки не укладався, науково-проектна документація на проведення робіт в приміщеннях кв. АДРЕСА_3 на розгляд управління не надходила, дозвіл на проведення робіт не надався.

Згідно листа ДАБІ України від 18.08.2016 року № 40-22-(90-9) 8139, в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня інформація про початок виконання підготовчих та будівельних робіт в кв. АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи наявні відеозапис та фотофіксація проведення ремонтних робіт в кв. АДРЕСА_2 та наявних пошкоджень в кв. АДРЕСА_4 .

Судом встановлено та учасникам справи не заперечується факт залиття кв. АДРЕСА_1 , а також факт виконання будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно висновку експерта № 144/17 судової будівельно-технічної експертизи ОСОБА_5 від 17.07.2017 року, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 наявні суттєві пошкодження приміщень квартири (плями жовтого та бурого кольору на стелі та стінах, повздовжні та поперечні тріщини тощо), що негативно впливають на подальшу експлуатацію конструкцій в цілому. Однак, встановити причину пошкоджень та руйнувань квартири або встановити прямий причинно-наслідковий зв`язок між вказаними пошкодженнями та будівельними роботами, що виконуються в квартирі АДРЕСА_8 , експерт вважав неможливим. Причин деформацій в квартирі встановлено декілька: замокання основи фундаментів житлового будинку за адресою: АДРЕСА_9 ; неперіодичність проведення поточного та капітального ремонту будинку; виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_10 .

Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття, визначена у розмірі 11 095,0 грн. Розмір завданої матеріальної шкоди квартирі АДРЕСА_1 внаслідок залиття, встановлений у сумі 10 188,0 грн.

Відповідно до висновку експерта № 18-2403/2404 від 17.04.2020 року ОСОБА_9 визначено, що пошкодження та дефекти в приміщеннях «1, 2, 3, 5» кв. АДРЕСА_1 утворилися внаслідок двох причин: затоки (залиття) прим. «1, 2, 3, 5» кв. АДРЕСА_4 з боку кв. АДРЕСА_2 та проведення реконструкції в кв. АДРЕСА_2 , яка включає улаштування нового незалежного монолітного сталезалізобетонного міжповерхового перекриття 1-го поверху над існуючим дерев`яним перекриттям з фізичним зносом 45 %.

Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень кв. АДРЕСА_1 унаслідок механічного впливу, складає 135 390, 00 грн. Розмір завданої матеріальної шкоди квартирі АДРЕСА_1 унаслідок механічного впливу, встановлений у сумі 126 054,00 грн.

Надаючи оцінку двом експертизам, суд приходить до висновку, що вони є взаємодоповнюючими та дають можливість встановити обставини, які входять до предмету доказування у даній справі. Експертиза № 144/17 ОСОБА_5 відповідає на питання про пошкодження квартири позивача внаслідок залиття, а експертиза № 18-2403/2404 ОСОБА_9 - внаслідок механічного впливу під час здійснення відповідачем ремонтно-будівельних робіт. Крім того, в експертизі ОСОБА_9 встановлений прямий причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженнями в квартирі позивача № 77 та будівельними роботами, що виконувалася в квартирі відповідача № 10, про неможливість встановлення якого, зазначав експерт ОСОБА_5 .

Що стосується висновку експерта № 016/21 судової будівельно-технічної експертизи за заявою учасника справи № 522/16952/16 від 25.11.2021р., згідно якого експерт не вбачав можливим визначити технічну причину пошкоджень у кв. АДРЕСА_4 , які встановлюються за матеріалами цивільної справи, то суд критично ставиться до нього виходячи з наступного.

Згідно змісту Висновок експерта № 016.121 ґрунтується на «Перевірочних розрахунках по улаштованому перекриттю у квартирі АДРЕСА_2 », які виконані інженером конструктором ОСОБА_15 у 2021 р., які, в свою чергу, ґрунтуються на «Заключении по оценке влияния выполненых СМР при ремонте квартиры АДРЕСА_2 » від 26.10.2015р., складеного к.т.н., с.н.с. Центра НТТМ по АС Мишиним В.Н. Суд враховує, що вказані документи не є проектною робочою документацією, яка надає можливість в подальшому отримати дозвіл на виконання будівельних робіт та проводити реконструкцію.

Також вбачається суперечливим те, що під час експертного дослідження з`ясовувалося питання технічної причини пошкоджень квартири АДРЕСА_11 , яка не є предметом розгляду даної справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Саме стандарт доказування, поряд із внутрішнім переконанням судді, дозволяє оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суддю у своїй версії, що робить оцінку доказів об`єктивною та більш обґрунтованою.

Судові акти різних національних судових інстанцій (Верховного Суду - справи № 917/1307/18, № 916/2403/18, № 910/18036/17, № 905/2382/17), як і Європейського суду з прав людини і основоположних свобод (рішення по справі «Бендерський проти України») орієнтують судову практику застосовувати при оцінці доказів стандарт доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities), або як його ще називають «переваги більш вагомих доказів» (preponderance of the evidence), що притаманний саме приватно-правовим відносинам. За класичним визначенням цей стандарт тлумачиться як розумний ступінь ймовірності, але менш високий в порівнянні з кримінальною справою.

Саме за цим стандартом доказування, тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав.

Отже, судом встановлено, що прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між виникненням пошкоджень приміщень в кв. АДРЕСА_4 та проведенням ремонтно-будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_2 , а також періодичним залиттям з квартири АДРЕСА_3 .

Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. ст. 322, 323 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник.

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права. Тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір (висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладені у постанові від 11.12.2018р. по справі № 759/4781/16-ц, постанові КЦС від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19.).

В свою чергу, відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів своєї невинуватості та відсутності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою, завданою позивачу, і своїми діями. На підставі викладеного, суд вважає, що по справі доведене завдання шкоди майну позивача з вини відповідача, а саме за наслідком залиття кв. АДРЕСА_5 та проведення ремонтно-будівельних робіт в кв. АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування.

Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки, проводити за власні кошти ремонт квартири.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В матеріалах справи наявний висновок експерта № 01/2024 судової будівельно-технічної експертизи від 21.02.2024 року, яка була проведена на замовлення правонаступника позивача, яким встановлено, що сума ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень приміщень «1, 2, 3, 5» квартири АДРЕСА_1 станом на січень 2024 року, збільшилася на 187 843,00 грн. Сума матеріальної шкоди, завданої приміщенням «1,2,3,5» квартири АДРЕСА_1 , станом на січень 2024 року, збільшилася на 155 824, 00 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено розмір матеріальної шкоди, заявлений до стягнення з відповідача у сумі 230 000,00 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., то суд, керуючись ст. 1230 ЦК України, відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги.

Згідно ч. 3 ст. 1230 ЦПК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цих Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення на користь правонаступників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої відповідачем, в розмірі 230 000,00 грн. в рівних частках відповідно до успадкованих після смерті ОСОБА_3 по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, наявними в матеріалах справи.

Крім того, позивач поніс збитки щодо замовлення експертних висновків № 18-2403/2404 від 17.04.2020 року в розмірі 13 728,00 грн. та № 01/2024 від 21.02.2024 в розмірі 6 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 500,00 грн. та кошти, сплачені за проведення експертизи № 18-2403/2404 у розмірі 13 728,00 грн. та № 01/2024 в розмірі 6 000,00 грн. в рівних частках.

Керуючись ст. ст.12,13,76,77,141,259,263,264,265,268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які є правонаступниками ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (правонаступників ОСОБА_3 ) майнову шкоду у розмірі 230000,00 грн. в рівних частках.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (правонаступників ОСОБА_3 ) судові витрати, що складаються із судового збору -2500,00 грн., та витрат на проведення експертних досліджень 13728,00 грн. та 6000,00 грн. в рівних частках.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 09.04.2024 року.

Суддя А.В. Науменко

28.03.24