УХВАЛА

10 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 750/8900/20

провадження № 61-4556ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргоюГоловного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 травня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, треті особи: старший слідчий слідчого відділення Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Пишенко Володимир Олександрович, Державна Казначейська служба України, Чернігівська обласна прокуратура, про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі за текстом - ГУНП в Чернігівській області), в якому просив стягнути з Державного бюджету України на його користь у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунка 500 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Вироком Чернігівського обласного суду від 01 червня 2001 року ОСОБА_1 засуджено до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 09 жовтня 2001 року цей вирок залишено без змін.

Під час розгляду Деснянським районним судом м. Чернігова в 2017-2019 роках справи № 750/7906/16-к за заявою ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного вироку за нововиявленими обставинами Чернігівський інтернет-портал Gorod.cn.ua 20 червня 2017 року опублікував журналістське розслідування під назвою «Дело № 75/1349, или Кто стоит за наполнением тюрем зеками. Журналисткое расследование». У ньому висвітлюється велика кількість порушень, суттєвих недоліків і неприпустимо низька якість досудового слідства і судового розгляду у вказаній кримінальній справі відносно ОСОБА_1 . Серед іншого, в журналістському розслідуванні фігурують показання колишнього експерта ОСОБА_2 , за підписом якого в тій кримінальній справі маються висновки судово-медичної експертизи, і який журналісту повідомив, що він цих висновків не складав. Фальсифікація експертних висновків, покладених в основу вироку, тягне за собою обов`язкове скасування вироку. У зв`язку з цим, для реалізації відповідних прав ОСОБА_1 , його захисником - адвокатом Яковлевим А. Л. 27 липня 2017 року та 27 червня 2018 року подано заяви щодо фактів службового підроблення працівниками Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи (далі за текстом - Чернігівське обласне бюро СМЕ) висновків експерта № 1340, 1341, складених за наслідками досліджень трупів потерпілих у згаданому кримінальному провадженні ОСОБА_3 й ОСОБА_4 відповідно, і втрати службовими особами вказаного Бюро висновку експерта № 1340. За цими заявами слідчим слідчого відділення Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області Пишенком В. О. до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі за текстом - ЄРДР) 27 липня 2017 року внесено відомості за № 00000176 та № 00000189. Ці кримінальні справи перебували у провадженні вказаного слідчого. Останній, а також процесуальний керівник - прокурор Чернігівської місцевої прокуратури Софієнко В. В., відмовили у проведенні швидкого, всебічного, повного і неупередженого досудового розслідування у цих справах, порушуючи всі розумні строки. Понад 3 роки слідчий, порушуючи право ОСОБА_1 на рівність сторін в кримінальному провадженні, не вважав його стороною кримінального провадження. Жодна з п`яти ухвал Деснянського районного суду м. Чернігова, винесена в інтересах ОСОБА_1 за наслідками розгляду його скарг на бездіяльність слідчого, не виконана, чим порушено права останнього і унеможливлено відновлення справедливості. ОСОБА_1 три роки перебував у стані постійних моральних страждань внаслідок невизначеності, недієвості правових способів захисту прав, які він вважав порушеними.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 травня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року апеляційні скарги Державної Казначейської служби України та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 травня 2023 року змінено. Стягнуто з ГУ НП в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 200 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ГУ НП в Чернігівській області на користь держави судовий збір в сумі 5 000,00 грн.

У березні 2024 року ГУ НП в Чернігівській області звернулося до Верховного Суду засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 травня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

У позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (пункт 6 частини першої статті 176 ЦПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Ціна позову у справі № 750/8900/20 не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн, де 3 028,00 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року).

Касаційна скарга не містить обґрунтування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 травня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, треті особи: старший слідчий слідчого відділення Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Пишенко Володимир Олександрович, Державна Казначейська служба України, Чернігівська обласна прокуратура, про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник