Справа № 484/7119/23
Провадження № 2/484/279/24
Рішення

іменем України

04.04.2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Максютенко О.А.,

секретар судового засідання Завірюха В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості в сумі 119 522,50 грн. та судових витрат, а саме судового збору розмірі 2147,20 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.02.2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний договір №5485860 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту складає 25000 гривень. Строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту 29.01.2023. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку № НОМЕР_1 . 18.10.2022 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 500 грн. А тому первісним кредитором було нараховано відсотки в межах строку дії договору: за період з 25.06.2022 по 02.11.2022 за ставкою 1,99% в розмірі 64672,50 грн. (25000 х 1,99% х 131 к.д.); за період з 03.11.2022 по 01.01.2023 за ставкою 1,99% в розмірі 29850 грн. (25000 х 1,99% х 60 к.д.), а всього на загальну суму 94522,50 грн.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 19 червня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна", як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу №19.06/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором відповідно до реєстру боржників, у тому числі і до відповідача. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ "Авентус Україна" повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем несплачена і складає 20000 грн. - тіло кредиту та 94522,50 грн. нараховані проценти, а всього 119522,50 грн.

Ухвалою про відкриття провадження від 17.01.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику ) учасників справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Наданий строк є достатнім для забезпечення прав учасників справи, зокрема права відповідача на подання відзиву та підготування відповідних доказів.

15.02.2024 року на адресу суд від представника відповідача адвоката Дорова А.О. надійшов відзив на позов, за яким у задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки позивачем не враховано положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, та протиправно здійснено розрахунок відсотків за період з 25.06.2022 по 18.06.2023 року. Крім того, в позові не зазначено за який період нараховані відсотки, що унеможливлює взагалі визначення суми відсотків. Також, в порушення ст.ст. 1078, 1082 ЦК України відповідача не було повідомлено про укладення договору факторингу первісного кредитора з позивачем, що надає право відповідачу для погашення заборгованісті лише перед первісним кредитором.

21.02.2024 року від представника позивача адвоката Крюкової М.В. на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача з якої вбачається, що в період з 25.02.2022 по 30.04.2022 первісним кредитором відповідачу не нараховувались відсотки, не скориставшись пропозицією від 24.06.2022 щодо списання всіх нарахованих відсотків та надання можливості відповідачу погашати кредит згідно укладеного графіку, та проплативши 18.10.2022 на рахунок первісного кредитора в розмірі 500 грн., йому з 25.06.2022 по 02.11.2022 нараховано первісним кредитором відсотки за ставкою 1,99%, а з 03.11.2022 по 01.01.2023 - також за ставкою 1,99%. Оскільки, згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, тому відповідача ні позивач, ані первісний кредитор не були зобов`язані повідомляти. Враховуючи зазначене, дії як первісного кредитора, так і позивача відповідають чинному законодавству, тому представник позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

17.03.2024 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Дорова А.О. надійшли заперечення на відповідь на відзив, за якими, окрім повторного викладення аргументів наданих ще у відзиві, вказано, що з розрахунку заборгованості вбачається, що штрафні стягнення складають більше ніж в 2 рази тіло кредиту, що значно перевищує розмір збитків, понесених позивачем внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. Крім цього, наголошено на правовій позиції викладеної у постановаї об`єднаної палати Верховного суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18 що правовими підставами для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами. Враховуючи зазначене, представник відповідача просив врахувати вказані запереченні при ухваленні рішення та у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Судовий процес відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснюється без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного:

03.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи «ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №5485860 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту складає 25000 гривень. Строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту 29.01.2023.

19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу №19.06/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором відповідно до реєстру боржників, у тому числі і до відповідача.

Згідно з витягом з реєстру боржників, додатку №1 до договору факторингу ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №5485860. Загальна сума заборгованості становить 119522,50 грн.

Про відступлення ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги ОСОБА_1 був повідомлений шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту, зазначену ним при укладенні договору №5485860.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено право позикодавця в разі прострочення позичальником чергової частини повернення позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних процентів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду дія п. 18 Прикінцевих положень ЦК України розповсюджується на усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань, як перед юридичними, так і перед фізичними особами (не на заборгованість по комунальних платежах, тощо).

Вказана норма не поширюється на правовідносини, що склались між сторонами, оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем не нараховано штрафних санкцій, інфляційних витрат чи трьох відсотків річних від несплаченої суми заборгованості. Відповідачу нараховано заборгованість, яка складається із тіла кредиту та відсотків за користування ним, тому суд не вбачає підстав для врахування позиції представника відповідача щодо неможивості в період дії воєнного стану нараховувати відсотки за користування кредитним коштами.

Оскільки відповідач не сплатив заборгованість, суд вважає позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заявленої заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.

Таким чином, у судовому засіданні дослідженими доказами повно і достовірно доведено, що ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобов`язання по укладеному договору, в результаті чого з його вини утворилась зазначена позивачем заборгованість, а тому позовні вимоги позивача є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 2147,20 грн.

Крім того, частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першійст. 137 ЦПК України.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Професійна правнича допомога позивачу надавалась адвокатом Крюковою Мариною Володимирівною на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5127 від 29.08.2018 року.

Як вбачається з звіту про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 року від 13.12.2023 року загальна вартість наданої правничої допомоги складає 10000 грн. Згідно платіжної інструкції № 2084 від 18.12.2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатила за адвокатські послуги згідно р/ф № 13/12 від 13.12.2023 року адвокату Крюковій М.В. 10000 грн.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Суд, ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 8000 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" заборгованість за кредитним договором № 5485860 в сумі 119522 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" судові витрати по справі в сумі 2147 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф.118/2 )

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 10.04.2024 року.

Суддя: