Справа № 134/72/24
УХВАЛА

Іменем України

11 квітня 2024 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

представника позивачки адвоката Лукавського І.А.

представника відповідача адвоката Купрія О.М.

розглядаючи у підготовчому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Лукавського І.А. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ідеальну частку нерухомого майна в спільному майні подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами (загальна площа 49 кв. м, житлова площа 36,3 кв. м, склад будівель та споруд: А житловий будинок, Б сарай, В погріб, Г літня кухня, Д сарай, огорожа) по АДРЕСА_2 .

В підготовчому засіданні 11 квітня 2024 року представник позивачки адвокат Лукавський І.А. подав заяву про забезпечення позову, у якій просить суд накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що право приватної власності на спірний будинок зареєстровано за відповідачем 18 червня 2000 року комунальним підприємством «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» і жодних даних про права позивачки на цей будинок при реєстрації будинку в державному реєстрі відображено не було, відтак відповідач може приховати факт перебування у шлюбі під час придбання будинку і відчужити його.

За таких обставин єдиним та ефективним способом забезпечити позов та унеможливити проведення відчуження спірного будинку є накладення арешту на цей будинок. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити захист прав позивачки в разі задоволення позову, адже у випадку відчуження спірного будинку третім особам позивачка змушена буде звертатися до суду із позовом щодо скасування правовстановлюючих документів на будинок.

Представник відповідача адвокат Купрій О.М. заперечив проти розгляду заяви про забезпечення позову, мотивуючи тим, що стороною відповідача було подано клопотання про зупинення провадження у даній справі в зв`язку з перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України, тому в порядку черговості необхідно розглянути клопотання, яке було подано раніше.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову.

Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є визнання права власності на ідеальну частку нерухомого майна в спільному майні подружжя, а саме: визнання за позивачкою права на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за відповідачем у 2000 році на підставі договору купівлі-продажу.

Приймаючи до уваги наведені вище норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивачки щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням принципів розумності, співмірності, враховуючи, що будинок, на який представник позивачки просить накласти арешт, є предметом спору, тобто наявний зв`язок між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, беручи до уваги спроможність заходів забезпечення позову, про застосування яких просить представник позивачки, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірність утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що вид забезпечення позову, який просить вжити представник позивачки, а саме: накладення арешту на спірний житловий будинок шляхом заборони його відчуження, на даному етапі є обґрунтованим, співмірним із заявленими позовними вимогами, узгоджується з предметом позову та не призведе до порушення прав відповідача.

З огляду на викладене, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін та уникнення труднощів під час виконання судового рішення в разі задоволення вимог позивачки, суд приходить до висновку, що заява представника позивачки про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-153 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Лукавського І.А. про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С. 31 травня 2000 року за р. №1977 та зареєстрованого в комунальному підприємстві «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 18.06.2000 року за р.№ 20, є ОСОБА_2 , заборонивши його відчуження.

Стягувач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 157 ЦПК України примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 12 квітня 2024 року.

Суддя