Справа № 545/5116/22
Провадження № 2/545/115/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Потетія А.Г.,

при секретарі Делія Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Павлова В`ячеслава Ігоровича про відвід головуючого у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

До суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Павлова В`ячеслава Ігоровича про відвід судді Потетія А.Г. від розгляду справи, яку мотивовано тим, що є обставини, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді. Зазначив, що справа розглядається Полтавським районним судом Полтавської області з 2022 року, проте жодних ухвал суду, позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу ОСОБА_1 не вручалося, тому як він проходить службу у складі Збройних сил України і тривалий час не перебуває за місцем своєї реєстрації.

У серпні 2023 року із відомостей розміщених на сайті «Судова влада» відповідачу випадково стало відомо про розгляд судом цієї справи проте відповідач в цей час вже перебував на військовій службі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже існували підстави для зупинення провадження у справі, про що 21.08.2023 року представником відповідача адвокатом Павловим В.І. було заявлено відповідне клопотання із доданням довідки з військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2023 року № 28/1366.

За змістом вказаною довідки солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 14.02.2023 року по теперішній час, довідка видана для пред`явлення до Полтавського районного суду Полтавської області.

Ухвалою суду від 01.09.2023 року у складі судді Гальченко О.О. клопотання про зупинення провадження задоволено, провадження у справі зупинено до закінчення воєнного стану.

19.10.2023 року суддя ОСОБА_3 звільнена у відставку.

Повторним авторозподілом справу розподілено судді Потетію А.Г. та ухвалою від 15.12.2023 року прийнято її до свого провадження, вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи відновлення провадження у справі, 02.01.2024 року представником ОСОБА_1 вдруге подано клопотання про зупинення провадження у справі із обґрунтуванням аналогічним клопотанню від 21.08.2023 року та із доданням копії цієї ж самої довідки з військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2023 року № 28/1366.

Ухвалою суду від 23.01.2024 року у складі судді Потетій А.Г. у задоволенні клопотання представника відповідача відмовлено.

Обґрунтовуючи таке рішення суд зазначив, що законодавством не диференційовано випадки зупинення провадження у разі перебування особи на службі у військовій частині, що переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій та перебування особи на службі у військовій частині, що не виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Натомість, без такого врахування потенційно можливе затягування процесу та порушення права на швидкий та ефективний судовий розгляд однієї сторони, а також незабезпечення права на доступ до суду сторони, що перебуває на службі у Збройних Силах України.

Відтак, доцільним є розрізнення перебування особи у військовій частині, що виконує бойові завдання безпосередньо у зоні бойових дій, що реально унеможливлює повноцінну участь такої особи у судовому процесі, та перебування особи у військових частинах, що не беруть участі у виконанні бойових завдань у зоні бойових дій, і відтак не позбавлена можливості повноцінно користуватися своїми процесуальними правами.

На думку суду відповідачем та його представником не надано докази перебування відповідача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

З метою доведення суду обставин, що зумовлюють беззастережне зупинення провадження у справі, представником відповідача 12.02.2024 року вже втретє подано клопотання про зупинення провадженні у справі із доданням іншої довідки - від 09.02.2024 року № 103/451, що підписана т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України.

Згідно зазначеної довідки солдат ОСОБА_1 бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військової агресією російської федерації проти України, зазначено періоди його безпосереднього залучення до певних заходів у Донецькій області (м. Торецьк) із посиланням на журнал бойових дій вказаної військової частини.

Зазначене клопотання надіслано суду засобами електронного поштового зв`язку, проте жодних ухвал суду, що свідчили б про його розгляд ані представнику відповідача, ані самому відповідачу не надходили.

Проте, відповідачем отримано смс-повідомлення про призначення чергового судового засідання на 14.03.2024 року, що свідчить про те, що провадження у справі судом не зупинено.

З метою недопущення розгляду справі без участі відповідача та враховуючи те, що суть спору була досі невідома, представником ОСОБА_1 подано клопотання про ознайомлення із матеріалами справи у електронному вигляді.

11.03.2024 року після ознайомлення із справою в електронному вигляді відповідач вперше дізнався про суть спору та значний грошовий розмір до нього спрямованих позовних вимог.

Отже, справа має велике значення для відповідача з огляду на ціну позову та явну необґрунтованість заявлених вимог. Відтак, безпосередня участь у цій справі є для відповідача принциповою.

Водночас, ОСОБА_1 не може брати участь у розгляді справи ані прибуваючи безпосередньо до суду, ані в режимі відеоконференції, оскільки щодня перебуває на військовій службі, залучений до виконання бойових завдань свого командування.

Враховуючи неможливість прибуття до суду в м. Полтава представника відповідача та відсутність у суду технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції, було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, що відправлено 14.03.2024 року засобами електронного поштового зв`язку.

Отже, з огляду на відкладення розгляду справи відповідач очікував розгляд клопотання про зупинення провадження 11.03.2024 року наступного судового засідання 09.04.2024 року.

Проте, 08.04.2024 року з відкритих відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень стало відомо про те, що клопотання представника відповідача про зупинення провадження від 11.03.2024 року судом розглянуто.

Так, ухвалою суду від 14.03.2024 року судом втретє відмовлено у зупиненні провадження у справі.

При цьому мотивувальна частина ухвали повністю ідентична мотивувальній частині ухвали суду від 23.01.2024 року, що свідчить про поверхневий та формальний підхід судді до належного мотивування власного рішення або свідомого небажання його мотивувати належним чином.

Водночас, судом зазначено «а ні відповідачем, а ні його представником не надано відомості про те, де наразі знаходиться ОСОБА_1 , а отже не надано докази перебування відповідача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій в період часу з 21.12.2023 по 14.03.2024.»

Як вже зазначалося, норми ст. 251 ЦПК України не вимагають від суду з`ясовувати, а заявнику доводити «де зараз знаходиться» сторона у справі.

Військовослужбовець ОСОБА_1 виконує завдання власного командування та його місцезнаходження щоразу змінюється в залежності від поставлених завдань та потреб військової частини. Ані процесуальний закон, ані судова практика на яку наведенні шаблонні посилання суду в ухвалах від 23.01.2024 року та від 14.03.2024 року не передбачають необхідність надання суду саме таких даних.

Таким чином твердження суду про те, що «не надано докази перебування відповідача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій в період часу з 21.12.2023 по 14.03.2024» є таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

За змістом всіх трьох довідок, що надані представником відповідача цьому складу суду, зокрема від 07.06.2023 року № 28/1366, від 09.02.2024 року № 103/451 та від 06.03.2024 року № 7/1723 року можна дійти однозначного висновку, що:

-військова частина НОМЕР_1 була утворена 05.03.2022 року за штатом воєнного часу (довідка від 06.03.2024 року № 7/1723 року);

-військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 беруть безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військової агресією російської федерації проти України (довідка від 09.02.2024 року № 103/451);

-відповідач ОСОБА_1 проходить службу в цій військовій частині з 14.02.2023 року й дотеперішній час (довідки від 07.06.2023 року № 28/1366, від 06.03.2024 року № 7/1723 року).

Враховуючи те, що зміст вищевказаних довідок повністю протирічить висновкам суду, наведеним в ухвалі від 14.03.2024 року, є підстави стверджувати про некомпетентність або упередженість цього складу суду.

Водночас, в ухвалі від 14.03.2024 року судом зазначено: «З огляду на той факт, що інтереси відповідача ОСОБА_1 представляє адвокат Павлов В.І., і явка відповідача до суду не була визнана обов`язковою, клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає до задоволення.».

Слід зазначити, що норма п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є імперативною та не передбачає ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів.

Тобто суд зобов`язаний зупинити провадження у справі та умови наявності тільки зазначених в цій нормі обставин, а не якихось інших.

Таким чином, ЦПК передбачає обов`язок суду зупинити провадження незалежно від того чи є у сторони, що перебуває у складі Збройних Сил України представник чи ні, а також не залежить від того, чи визнана судом її явка обов`язковою.

Таким чином, судом у складі головуючого судді Потетій А.Г. у якості мотивів ухвали від 14.03.2024 року наведені неіснуючі норми процесуального закону, що свідчить про його необ`єктивність, упередженість або явну некомпетентність.

Дослідивши заяву про відвід судді, суд приходить до наступного.

20.10.2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи дану справу передано на розгляд судді Гальченко О.О.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя № 986/0/15-23 від 19.10.2023 суддя Гальченко О.О. звільнений з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Полтавського районного суду Полтавської області № 30/ос.с від 19.10.2023 суддю ОСОБА_3 відраховано зі штату суду 19.10.2023 у зв`язку зі звільненням з посади судді у відставку.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Полтавського районного суду Полтавської області № 1030 від 04.12.2023 справу передано на повторний автоматичний розподіл справ.

Відповідно до автоматичної системи документообігу, справу перерозподілено судді Полтавського районного суду Полтавської області Потетію А.Г.

Ухвалою судді від 15.12.2023 року справу прийнято до провадження та призначено підготовчий розгляд справи.

Представником відповідача двічі було подано клопотання про зупинення розгляду справи до закінчення воєнного стану та повернення відповідача з лав ЗСУ.

Відповідними ухвалами суду в задоволенні даних клопотань було відмовлено.

08.04.2024 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Павлова В`ячеслава Ігоровича про відвід головуючого у справі.

Згідно ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 40 ЦПК України визначено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи, що заява про відвід надійшла за день до призначеного судового засідання по справі, то вказана заява не підлягає передачі для вирішення іншому судді і відповідно питання про відвід вирішується судом, який розглядає справу.

Заявлений відвід зводиться до незгоди представника відповідача із процесуальними діями головуючого судді, оскільки вони кардинально різняться від рішень іншого судді, які були прийняті по даній справі, а обставини, які б слугували підставами для відводу судді згідно ст.36 ЦПК України відсутні.

Згідно з частиною 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Суд вважає зазначені представником позивача обставини такими, що не можуть бути підставою для відводу судді, виходячи зі змісту ст.ст.36, 37 ЦПК України, та не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді по даній справі.

Враховуючи вищевикладене, заявлений відвід безпідставний, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Павлова В`ячеслава Ігоровича про відвід головуючого судді Потетій А.Г. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А. Г. Потетій