Справа № 206/4800/23
Провадження № 2-др/206/8/24
11.04.2024 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Поштаренко О.В.
за участю секретаря с/з Лукінова Б.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпро в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження заяву представника позивача адвоката Світличного Олега Сергійовича про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу, поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати та інших виплат по дату поновлення дії трудового договору, - за участю представника відповідача Килівника Р.С.
В С Т А Н О В И В:
З наведеними вимогами Акціонерне товариство «Українська залізниця» не погоджується з огляду на наступне. Представником позивача до судових дебатів докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу подані не були так само як і намір їх подання після ухвалення рішення представником позивача до закінчення судових дебатів у справі також не було зазначено. Заяву про те, що після ухвалення рішення позивачем будуть подані докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача у порядку частини 8 статті 141 ЦПК України не робив, що унеможливлює стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Окірм того, позивачем також порушено процесуальний порядок направлення до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, так Позивачем на адресу АТ «Укрзалізниця» взагалі не направлено заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу правову допомогу разом із відповідними доказами понесення таких витрат,а саме не направлено Відповідачу договір про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт та інших доказів які можуть слугувати доказами понесення таких витрат, що є порушенням вимог ст. 89 ЦПК України.
Щодо невідповідності договору про надання правничої допомоги ЦК України та відсутності документального підтвердження понесення стороною витрат на професійну правничу допомогу. Позивачем не надано доказів того, що ним дійсно було понесені витрати на правничу допомогу у заявленому до стягнення розмірі.
Між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «КИРИЧЕНКА» (надалі Сторони) укладено Договір про надання правничої допомоги №696 від «11» січня 2023 року. Пунктом 4.2 вищенаведених Договору визначено, що розмір гонорару Адвоката визначається сторонами у додатковій угоді до даного Договору із зазначенням конкретного виду правової допомоги та її вартості.
Вирішуючи заяву представниці позивача про ухвалення додаткового рішення по суті, суд виходить з наступного.
Законодавець п. 2 ч. 4 ст. 19 ЦПК України відніс усі трудові спори до справ, що належить розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, наряду із малозначними спорами.
Самарським районним судом ухвалено рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» про визнання незаконним наказу поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати та інших виплат по дату поновлення дії трудового договору.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17 (пункт 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Обов`язковою умовою розгляду судом питання щодо судових витрат після ухвалення рішення у справі є відповідна заява сторони у справі про подання відповідних доказів, яка подана (заявлена) до закінчення судових дебатів у справі.
Однак як встановлено, судом представником позивача докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу не були подані до судових дебатів. Про необхідність їх подання після ухвалення рішення представником позивача до закінчення судових дебатів у справі не було зазначено, що підтверджується протоколом судового засідання (т.2 а.с.34-35 справа №206/4800/23). Таким чином, представником позивача порушено вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Статтею 126 цього Кодексу передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Заяву про те, що після ухвалення рішення позивачем будуть подані докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача у порядку частини 8 статті 141 ЦПК України не робив, що унеможливлює стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Отже право на подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду сторона набуває лише за умови, що до закінчення судових дебатів у справі вона зробила про це відповідну заяву.
Оскільки таку заяву представник позивача чи позивач не робив, то відповідно позивач втратив право на подання доказів понесення витрат на правову допомогу після ухвалення рішення суду.
Відповідно до ч. 9 ст. 89 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Так, судом встановлено, що представником позивача на адресу АТ «Укрзалізниця» не було направлено заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу правову допомогу разом із відповідними доказами понесення таких витрат, чим порушено вимоги ст. 89 ЦПК України.
При цьому Суд враховує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
До заяви Товариства про відшкодування витрат на правничу допомогу не надано доказів надсилання копій доказів на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді касаційної інстанції іншій стороні (Компанії) на виконання вимог статті 80 ГПК України.
Окрім того, представником позивача та позивачем не надано доказів того, що ним дійсно було понесені витрати на правничу допомогу у заявленому до стягнення розмірі.
Відповідно до розділу 4 п. 4.2. договору № 696 про надання правової допомоги від 11 січня 2023 р., розмір гонорару Бюро визначається сторонами у додатковій угоді до даного Договору із зазначенням конкретного виду правової допомоги.
До заяви від представника Позивача про ухвалення додаткового рішення додано копію Договору №696 про надання правової допомоги від 11 січня 2023 р та копію Акту №1 прийому-передачі наданої правової допомоги (послуг) від 22 березня 2024 року, копія прибуткового касового ордеру №22/03-01 від 22 березня 2024 р.
Однак, при цьому копії Додаткових угод із зазначенням конкретного виду правової допомоги та вартості послуг відсутні в поданій представником Позивача вищевказаній заяві.
Відповідно до частини 3, 4 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, факт наявності двосторонньої домовленості позивача та Адвокатського бюро не зумовлює безумовного виникнення у відповідача, який не є стороною договору про надання правової допомоги, обов`язку з відшкодування усіх фактично понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, так як на особу, що не є стороною правочину, суд вправі покласти лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).
Саме такі критерії щодо судових витрат застосовує у своїй практиці Європейський судз прав людини (п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України; п. 80 Рішення у справі Двойних проти України; п. 88 Рішення Меріт проти України).
Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
В копії Акту №1 приймання передачі правової допомоги (послуг) від 22 березня 2024 року представником позивача Адвокатським бюро «Кириченко» вказано про вартість участі у судовому засіданні по розгляду справи №206/4800/23, яке датоване 01 лютого 2024 року, у сумі 2000 грн. а також судове засідання 14 лютого 2024 у сумі 4000 грн. Однак, в ці дні судові засідання проводились із процесуальних питань без розгляду судової справи по суті, витрат на оплату послуг адвоката неможна вважати співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та іншими критеріями відповідно до частини 3, 4 статті 137 ЦПК України.
Таким чином, суд приходить до висновку заявлений Позивачем розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям, визначеним частиною 4 статті 137 ЦПК України, критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності), а також критерію розумності їхнього розміру.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу у справі №206/4800/23 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» про визнання незаконним наказу поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати та інших виплат по дату поновлення дії трудового договору.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 270, 272-273, 352-355 ЦПК України,- УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви представника позивача адвоката Світличного Олега Сергійовича про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу, поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати та інших виплат по дату поновлення дії трудового договору відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 12.04.2024.
Суддя О.В. Поштаренко