Номер провадження: 22-ц/813/4544/24
Справа № 519/253/24
Головуючий у першій інстанції Лемець С.П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 519/253/24

Номер провадження: 22-ц/813/4544/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Южного міського суду Одеської області, постановлену у складі судді Лемця С.П. 26 лютого 2024 року, про відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

У лютому 2024 року адвокат Дубінкін Ю.М., діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просить: 1) у задоволенні первісного позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити; 2) визнати недійсним кредитний договір № б/н від 05.11.2015 року, укладений між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 (а. с. 2 12).

ОСОБА_2 у зустрічному позову посилається на те, що Южним міським судом розглядається справа за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 05.11.2015 року.

05.11.2015 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останньому був відкритий кредитний рахунок у вигляді встановленого ліміту кредитної лінії в розмірі - 50 000 грн..

Банком не було виконано умови споживчого кредитування, які регламентовані Законом та Правилами, у зв`язку із чим просить суд спірний договір визнати недійсним, оскільки він порушує його право як споживача.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висноків

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 26 лютого 2024 року відмовлено в прийняті зустрічної позовної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним внаслідок порушення прав споживача. Та повернуто зустрічний позов заявнику (а. с. 20 - 21).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що розгляд первісного позову не є взаємопов`язаним з розглядом зустрічного позову, їх спільний розгляд не є доцільним і призведе лише до затягування вирішення спору про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки відсутня однорідність позовних вимог про стягнення заборгованості та позовних вимог про захист прав споживача. Вказані вимоги не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Дубінкін Ю.М., діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Южного міського суду Одеської області від 26 лютого 2024 року. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (а. с. 25 - 26).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що обидва позови є взаємопов`язаними і спільний розгляд є доцільним, оскільки вони виникають з одних кредитних правовідносин. Задоволення зустрічного позову може повністю виключити задоволення первісного позову про стягнення заборгованості. Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про недоцільність спільного розгляду позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 з його зустрічним позовом.

Узагальнені доводи сторін по справі в апеляційному суді

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не скористалося своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, заперечення чи пояснень. Відзиву до апеляційного суду не надходило.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.03.2024 року апеляційну скаргу адвоката Дубінкіна Ю.М., діючого від імені ОСОБА_1 , було залишено без руху (а. с. 30 - 30 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.03.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 38 - 38 зворотна сторона).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

З довідки про доставку електронного листа від 20.03.2024 року вбачається, що документ в електронному вигляді «01 (У) Відкриття» від 20.03.2024 року було надіслано одержувачу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в його електронний кабінет (а. с. 40).

З довідки про доставку електронного листа від 20.03.2024 року вбачається, що документ в електронному вигляді «01 (У) Відкриття» від 20.03.2024 року було надіслано одержувачу ОСОБА_2 в його електронний кабінет (а. с. 40 зворотна сторона).

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що сторони є повідомленими про надходження апеляційної скарги та розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.04.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6. 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі - 62 655,57 грн..

Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 26.04.2021 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 49 714,07 грн., заборгованість за простроченими відсотками в розмірі - 12 941,50 грн., а всього - 62 655,57 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі - 2 270 грн..

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 02.02.2024 року заочне рішення від 26.04.2021 скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

17.02.2024 року адвокат Дубінкін Ю.М., діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просить: 1) у задоволенні первісного позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити; 2) визнати недійсним кредитний договір № б/н від 05.11.2015 року, укладений між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 ..

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви та її повернення.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватися вимог ЦПК України щодо її подання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані; 2) спільний їх розгляд є доцільним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 р. у справі № 916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20.03.2019 р. у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Конструкція ч. 2 ст. 193 ЦПК вказує на її імперативність, тобто, суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що Южним міським судом розглядається справа за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 05.11.2015 року.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом у межах встановленого законом строку.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції помилково вважав, що первісний та зустрічний позов не є взаємопов`язаними між собою. Так, у разі визнання недійсним кредитного договору, тобто, задоволення зустрічного позову, виключається задоволення первісного позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

А, відтак, первісний та зустрічний позов є взаємопов`язаними між собою і їх спільний розгляд сприятиме правильному вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала Южного міського суду Одеської області від 26 лютого 2024 року про відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Дата постановлення ухвали, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, частиною першою статті 389 ЦПК України не передбачено оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (пункт 14 частини першої статті 353 ЦПК України) після її перегляду в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 268, 368, 371, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України,

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Южного міського суду Одеської області від 26 лютого 2024 року про відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви скасувати.

Цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе