Справа №: 398/4994/23
провадження №: 2/398/694/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" березня 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на будинок у зв`язку з втратою правовстановлювального документу,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якого діє представник - адвокат Гулий А.В., звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на будинок АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовує тим, що рішенням Олександрійського райнарсуду від 15.09.1988 року №420/3 за ним визнано право власності на вказаний цілий будинок після смерті ОСОБА_2 . На підставі цього рішення він зареєстрував своє право власності в КП «ОМБТІ». Проте, копія вказаного рішення суду ним була втрачена. Звернувшись до Олександрійського міськрайонного суду з заявою про видачу копії вказаного рішення, він отримав відповідь №05/44/2023 від 15.05.2023 року про те, що в архівних фондах Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області вищевказане рішення суд відсутнє, в зв`язку з чим надати його копію чи будь яку іншу інформацію не представилося можливим. Відповідно до інформаційного повідомлення Державного архіву Кіровоградської області №181/344/01-40 від 27.07.2023 року документи Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області на зберігання до архіву не надходили, тому надати копію рішення суду від 15.09.1988 року чи будь яку іншу інформацію немає можливості. Відсутність у позивача, як власника, правовстановлювального документу на будинок через його втрату та неможливість отримання його копії, позбавляє його можливості зареєструвати право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реалізувати своє право власності.

Ухвалою суду від 20.10.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.33).

Ухвалою суду від 15.01.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.46).

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гулий А.В. в судове засідання не з`явилися. Представник надав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.21, 22, 44, 49, 69).

Представник відповідача Олександрійської міської ради в судове засідання не з`явився, відзив не подав, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, пояснень, доказів, що можуть бути подані в судовому засіданні не має (а.с.39, 40-43, 68).

Суд на підставі ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що право власності на будинок по АДРЕСА_1 за архівними даними КП «ОМБТІ» належало ОСОБА_1 на підставі рішення Олександрійського райнарсуду в Кіровоградській області від 19.09.1988 року та зареєстровано в КП «ОМБТІ» 18.04.1990 року №420/3. Назва вулиці Калініна змінена на вулиця Миру на підставі рішення №11 від 20.11.2015 року (а.с.4, 5, 16).

У зв`язку із втратою копії зазначеного рішення суду, позивачем було подано заяву до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про видачу йому належним чином завіреної копії цього рішення суду.

Однак листом від 15.05.2023 року №05/44/2023 ОСОБА_1 повідомлено про те, що в архівних фондах Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області вищевказане рішення суд відсутнє, в зв`язку з чим надати його копію чи будь яку іншу інформацію не представилося можливим (а.с.18).

Відповідно до інформаційного повідомлення Державного архіву Кіровоградської області №181/344/01-40 від 27.07.2023 року документи Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області на зберігання до архіву не надходили, тому надати копію рішення суду від 15.09.1988 року чи будь яку іншу інформацію немає можливості (а.с.19).

У Постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 року у справі № 6- 244цс14 зазначається, що за правилами ст.392ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

У Постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1ст. 328 ЦК У країни). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року№5 роз`яснено, що, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Згідно роз`яснень наведених у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1 та 2 ст.319 ЦК України).

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

За змістом ст.41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За приписами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, позивач будучи власником вказаного нерухомого майна не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із тим, що на теперішній час втратив право встановлювальний документ та не може отримати належним чином завірену його копію, що породжує сумніви з боку третіх осіб щодо наявності у позивачів права власності на вказаний будинок.

Згідно наданої позивачем світлокопії рішення Олександрійського райнарсуду в Кіровоградській області від 19.09.1988 року про встановлення факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , за ОСОБА_1 визнано право власності на будинок по АДРЕСА_1 (а.с.4).

З копії інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що право власності на дане домоволодіння було зареєстровано за позивачем на підставі зазначеного вище рішення суду, копія якого міститься в матеріалах інвентаризаційної справи, 18.04.1990 року (а.с.50-63)

У відповідності до Інформації №220 виданої 08.02.2022 року КП «ОМБТІ», щодо технічних показників об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 , під час обстеження встановлено, що загальна площа складає 60,8 кв.м., житлова площа 31,8 кв.м., надвірні будівлі сарай літ «Б», погреб літ. «Г», колодязь літ. «Е», що також підтверджується технічним паспортом станом на 12.01.1990 р.(а.с.6-9, 17).

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне визнати за позивачем його право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 16, 328, 319, 321, 317, 392 ЦК України, , 264-266 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21.03.2024 року.

Суддя: Л.І. Стручкова