Справа № 168/786/23 Головуючий у 1 інстанції: Хаврона О. Й.
Провадження № 22-ц/802/325/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Ганжи М.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 19 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Покликається на те, що 27.02.2018 р. він і відповідач уклали попередній договір, за яким сторони взяли на себе зобов`язання до 31.12.2018 р. укласти договір купівлі-продажу квартири, яка утворитись в результаті реконструкції нежитлового приміщення готелю, загальною площею 584,1 кв м., в АДРЕСА_1 , за яким позивач є покупцем, а відповідач продавцем. Ціна за квартиру становить 11000 дол. США, що еквівалентно 298100 грн., яка як аванс передана позивачем відповідачу.

26.12.2018 р. між сторонами укладений додатковий договір, за яким строк виконання зобов`язання змінено до 30.06.2020 р. включно. У подальшому строк виконання зобов`язання також змінювався додатковими договорами.

Таким чином, останній термін виконання договору, за яким сторони повинні були прибути до нотаріуса та укласти Договір купівлі продаж квартири є 01.07.2023 р.

Відповідно до умов п.7 попереднього договору у разі односторонньої відмови від відповідача від його виконання він зобов`язаний повернути отриманий аванс в сумі 298100 грн. та відшкодувати збитки в розмірі 298100 грн.

Такий договір купівлі - продажу квартири не був укладений, інші договори про продовження терміну договору не укладались, у відповідача на праві власності відсутнє майно, яке б мало передаватись за основним договором. Відповідач аванс не повернув, збитки не сплатив, що свідчить про односторонню відмову відповідача від виконання зобов`язання.

Відтак позивач, посилаючись на положення ст.ст. 628, 526, 635 ЦК, згідно з якими визначені сторонами умови договору є обов`язковими до виконання, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону. Сторона яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням.

Просить стягнути з відповідача аванс у розмірі 298100 грн. та збитки, визначені умовами попереднього договору в розмірі 298100 грн.

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 19 грудня 2023 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 596200,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, в інтересах якого діє його представник, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач 27.02.2018 р. уклали попередній договір, посвідчений нотаріусом, за умовами якого сторони зобов`язувалися до 31.12.2018 р. укласти договір купівлі - продажу квартири, яка мала утворитись в процесі реконструкції нежитлового приміщення, готелю, загальною площею 584,1 кв м, що знаходиться на АДРЕСА_1 , далі Основний договір. Договір посвідчений 27.02.2018 р. приватним нотаріусом Старовижівського районного нотаріального округу Бабич Н.Г., зареєстрований в реєстрі за № 118 (арк. спр. 15).

Згідно з п. 2 Договору квартира відповідно до проекту реконструкції має знаходитись в першому під`їзді, на четвертому поверсі будинку під №8, складається з двох кімнат, має загальну площу 52 кв.м., та житлову 37 кв.м.

Ціна за квартиру встановлена сторонами в розмірі 298100 грн., що є еквівалентом суми 11000 дол. США на день укладення договору. В рахунок оплати за Основним договором позивач передав відповідачу аванс у розмірі 298100 грн. (п.4).

Відповідач зобов`язався підготувати та отримати всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення Основного договору, прибути до нотаріуса для укладення Основного договору в день, визначений сторонами (п.5).

Умовами договору сторони передбачили, що уразі односторонньої відмови відповідача від укладення Основного договору він зобов`язувався повернути позивачу отриманий аванс в розмірі 298100 грн., а також відшкодувати збитки позивачу в розмірі 298100 грн. (п.7).

Додатковим договором від 26.12.2018 р., укладеним між сторонами, пункт 1 попереднього договору змінено викладено в такій редакції: сторони зобов`язуються до 30.06.2019 р. включно укласти договір купівлі продажу квартири, вказаної в попередньому договорі (а.с.13).

У подальшому сторони неодноразово укладали додаткові договори, якими пункт 1 Попереднього договору змінювали в частині строку виконання основного договору, а саме: договором від 26.06.2019 р. змінено до 01.07.2020 р., договором від 26.06.2020 змінено до 01.07.2022 р., договором від 29.06.2022 до 01.07.2023 р. (а.с. 14, 18, 12).

Позивач 08.05.2023 р. та 01.06.2023 р. надсилав відповідачу повідомлення з пропозицією визначитись із датою укладення основного договору (а.с.38- 42).

Станом на день розгляду справи умови попереднього договору від 27.02.2018 р. не виконано, основного договору між сторонами не укладено.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, третьої статті 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Таким чином, будь-які зміни умов попереднього договору можуть бути погоджені сторонами виключно у межах строку дії договору.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Встановлено, що між сторонами був укладений та нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу та досягнуто домовленості про купівлю-продаж нерухомого майна - квартири яка має утворитись в процесі реконструкції нежитлового приміщення, яке належить відповідачу. В рахунок попередньої оплати вартості зазначеного нерухомого майна позивач передав відповідачу аванс в розмірі 298100 грн ( п. 4 договору).

Суд першої інстанції, встановивши, що основний договір в обумовлений сторонами строк укладений не був, а чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку неукладення основного договору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що передані позивачем відповідачу кошти, відповідно до статті 570 ЦК України є авансом та підлягає поверненню позивачу.

У попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій.

За змістом статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Пунктом 7 попереднього договору сторони погодили, що у разі односторонньої відмови відповідача від договору він повинен відшкодувати позивачу збитки. Суму збитків сторони визначили в розмірі 298100 грн.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування факту необґрунтованої відмови від укладення основного договору, а тому в силу вимог закону та умов попереднього договору, передбачених п.7 попереднього договору, встановлена сторонами сума збитків підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як збитки, завдані позивачу не виконанням основного зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме з вини позивача не було укладено основний договір, оскільки останній не з`являвся до нотаріуса є голослівними .

В суді апеляційної інстанції представник позивача повідомив, що на даний час приміщення готелю не реконструйоване відповідачем, відповідно відсутня квартира, яка мала бути передана ОСОБА_3 за умовами попереднього договору. Такі пояснення представника позивача відповідачем не спростовані.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права .

Суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і на законність оскаржуваного рішення не впливають. Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що договір не був укладений саме з вини позивача, не заслуговують на увагу, оскільки такі твердження не підтвердженні належними та допустимими доказами, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: