Провадження №: 2/336/910/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Звєздової Н.С.,

за участі секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних страт, трьох відсотків річних, витрат понесених під час примусового виконання судового рішення та судового збору, -

за відсутності сторін,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, після уточнення просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь збитки, понесені внаслідок невиконання рішення суду у загальному розмірі 5 068,91 гривень, які складаються з: 3% річних 563,00 гривні, інфляційних втрат 4 505,01 гривень, витрат понесених під час примусового виконання судового рішення 186,90 гривень та судового збору 1 073,60 гривні.

Позов обґрунтовує тим, що 29.10.2010 року за усною угодою позики позивач ОСОБА_1 передав у спільну власність відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 200 (двісті) доларів США, еквівалент 2 129 гривням 69 копійкам. На підтвердження укладання договору позики відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 власноручно складена, підписана відповідна розписка від 29.10.2010 року, за якою відповідачі зобов`язалися повернути отримані кошти (без відсотків) у строк не пізніше 10.12.2010 року. Оригінал «боргової» розписки від 29.10.2010 року на 04.12.2023 року перебуває у позивача. Свій обов`язок відповідачі в погоджений строк не виконали. Застосовані позивачем заходи позасудового врегулювання до бажаних наслідків не призвели, у зв`язку з чим позивач у передбачений законом спосіб звернувся за судовим захистом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2013 року (справа №0827/10674/2012) задоволений позов ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стягнута суми боргу 2 129 гривень 69 копійок, 107 гривень 30 копійок судових витрат.

Виконавчий лист про стягнення суми боргу з відповідача ОСОБА_2 з 17.06.2013 по 26.10.2023 року 6 (шість) разів перебував в провадженні Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя: з 08.08.2013 по 29.05.2014 роки (ВП№ 39772626, ідентифікатор доступу: АЕДД90Е49177);з 29.05.2015 по 14.12.2015 роки (ВП№47687786, ідентифікатор доступу: 860АВ380А177); з 21.09.2016 27.08.2018 роки (ВП№52312617, ідентифікатор доступу 10В31Д1Е15Г1); з 14.08.2019 по 27.01.2021 роки (ВП№59793219, ідентифікатор доступу В538ДБ3Б8Е8А); з 23.03.2021 по 05.12.2022 роки (ВП№64897379); з 11.08.2023 по 26.10.2023 роки (ВП№72513710, ідентифікатор доступу: ВДАД9471ВВ57).

Інший виконавчий лист від 29.04.2013 року (справа №0827/10674/2012) про стягнення суми боргу з ОСОБА_3 4 (чотири) рази перебував в провадженні Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя: - з 05.07.2013по 24.04.2014р. (ВП№39292639, ідентифікатор доступу 902Г10171395); - з 23.05.2014 по 24.11.2014р. (ВП№43471090, ідентифікатор доступу Д830В85409ВБ); - з 21.09.2016 по 27.06.2018р. (ВП№52312851, ідентифікатор доступу 34Б68669А1ДБ).

Загально доступна інформація про згадані виконавчі провадження, про відповідачів (боржників) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розміщена в системі АСПВ, в реєстрі боржників України.

Позивач вважає, що ці обставини в розумінні статті 82 ЦПКУ є такими, що не підлягають доказуванню.

Стягнення суми боргу з відповідачів на користь позивача за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2013 року (справа №0827/10674/2012) відбулося в примусовому порядку 17.10.2023 року (з відповідача ОСОБА_2 ). Сума боргу відповідачами не оспорюється. Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання своєчасно не виконане.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦКУ, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наданим розрахунком за період невиконання судового рішення з 30.04.2013 по 21.02.2022 року позивач зазнав збитки у розмірі 5 068,91 гривен, які складаються: - 3% (три відсотки) річних 563 (п`ятсот шістдесят три) гривні; - інфляційні втрати 4 505 гривні 01 копійку та понесені під час примусового виконання судового рішення витрати в розмірі 186,90 гривень.

Ухвалою суду від 12.12.2023 року відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог ЦПК України, шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі або відкладення розгляду справи не надала.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до вищевказаного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2013 року (справа №0827/10674/2012) задоволений позов ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стягнута суми боргу 2 129 гривень 69 копійок, 107 гривень 30 копійок судових витрат.

Виконавчий лист про стягнення суми боргу з відповідача ОСОБА_2 з 17.06.2013 по 26.10.2023 року 6 (шість) разів перебував в провадженні Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя: з 08.08.2013 по 29.05.2014 роки (ВП№ 39772626, ідентифікатор доступу: АЕДД90Е49177);з 29.05.2015 по 14.12.2015 роки (ВП№47687786, ідентифікатор доступу: 860АВ380А177); з 21.09.2016 27.08.2018 роки (ВП№52312617, ідентифікатор доступу 10В31Д1Е15Г1); з 14.08.2019 по 27.01.2021 роки (ВП№59793219, ідентифікатор доступу В538ДБ3Б8Е8А); з 23.03.2021 по 05.12.2022 роки (ВП№64897379); з 11.08.2023 по 26.10.2023 роки (ВП№72513710, ідентифікатор доступу: ВДАД9471ВВ57).

Інший виконавчий лист від 29.04.2013 року (справа №0827/10674/2012) про стягнення суми боргу з ОСОБА_3 4 (чотири) рази перебував в провадженні Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя: - з 05.07.2013по 24.04.2014р. (ВП№39292639, ідентифікатор доступу 902Г10171395); - з 23.05.2014 по 24.11.2014р. (ВП№43471090, ідентифікатор доступу Д830В85409ВБ); - з 21.09.2016 по 27.06.2018р. (ВП№52312851, ідентифікатор доступу 34Б68669А1ДБ).

Стягнення суми боргу з відповідачів на користь позивача за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2013 року (справа №0827/10674/2012) відбулося в примусовому порядку лише 17.10.2023 року (з відповідача ОСОБА_2 ). Сума боргу відповідачами не оспорюється. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (у кредитора), свідчить про те, що боргове зобов`язання своєчасно не виконане.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просить суд солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суму коштів, які нараховані ним, як три проценти річних, інфляційні втрати на суму, яка стягнута Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2013 року (справа №0827/10674/2012).

При цьому, суд враховує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 9 ч.2ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а тому повинно відповідати вимогам, вміщеним у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Бурдов проти росії» від 07 травня 2002 року).

Згідно з ч.1, ч.2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості.

Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Згідно ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачається можливість виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду.

Таким чином, на підставі рішення суду можуть виникати зобов`язання, які залежно від змісту можуть бути грошовими або не грошовими.

Відповідно до ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох процентів річних у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з огляду на те, що відповідач тривалий час не виконувала рішення суду, тобто порушила грошове зобов`язання, тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Основою для розрахунків трьох процентів річних та інфляційних втрат є суми, які були солідарно стягнуті з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 є судове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2013 року (справа №0827/10674/2012) примусове виконання . якого відбулося 17.10.2023 року.

Так, враховуючи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2013 року (справа №0827/10674/2012) з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 було солідарно стягнуто суму боргу у розмірі 2 129 гривень 69 копійок, 107 гривень 30 копійок судових витрат, - у зв`язку із цим у відповідачів виникло грошове зобов`язання перед позивачем на вказану суму.

Згідно з розрахунком позивача на вказану суму заборгованості збитки, понесені внаслідок невиконання рішення суду у загальному розмірі 5 068,91 гривень, які складаються з: 3% річних 563,00 гривні, інфляційних втрат 4505,01 гривень, витрат понесених під час примусового виконання судового рішення 186,90 гривень.

Відповідачами в цій частині не спростовано вище вказане..

На підставі викладено позов, суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Крім того, з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору, а саме: з кожного відповідача на користь позивача слід стягнути відповідно по 536 гривен 80 копійок (536, 80 +536, 80=1073, 60 грн.).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 ) та з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 ) збитки, понесені внаслідок несвоєчасного, триваючого 10 (десять) років безпідставного невиконання рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по цивільній справі №0827/10674/2012, - у загальному розмірі 5068 гривен 91 копійка, що складаються: з 3 % (трьох відсотків) річних - 563 (п`ятсот шістдесят три) гривні; з інфляційних втрат 4505 (чотири тисячі п`ятсот п`ять) гривен 01 копійку; з 186 (сто сорок) гривен 90 копійок витрати, понесені під час примусового виконання судового рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 536 гривен 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 536 гривен 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя: Н.С. Звєздова