Справа № 299/292/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.

з участю секретаря: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2024 року про відмову у забезпеченні позову у складі судді Надопта А.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 304 008,48 грн. в якості відшкодування майнової шкоди.

Одночасно з пред`явленням позову позивачем подано заяву про забезпечення позову. Заява мотивована тим, що внаслідок ДТП, винуватцем якої є ОСОБА_2 , пошкоджено автомобіль позивача Тойота RAV-4 Hybrid, р.н. НОМЕР_1 . Вартість матеріального збитку, завданого позивачу згідно висновку експерту від 01 грудня 2023 року становить 464008, 48 грн., з яких позивачу Страхової компанією «Країна» виплачено 160000 грн. Решту завданої шкоди - 304 008,48 грн. повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_2 . З моменту вчинення ДТП по теперішній час відповідач ухиляється від відшкодування завданої кошти, будь яких коштів позивачу ним не перераховано, а у телефонних розмовах посилається на відсутність у нього коштів та майна, на яке може бути звернуто стягнення. Разом з тим за позивачем зареєстрована земельна ділянка, на території (за межами населених пунктів) Дяківської сільської ради, контур 776, кадастровий номер: :07:001:0012, площа (га): 1.55, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, та житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 235, 5 кв.м., загальною вартістю 232 464 грн. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З врахуванням наведеного позивач просив в порядку забезпечення позову накласти арешт на вище вказаний житловий будинок з надвірними побудовами та на вище вказану земельну ділянку.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.01. 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування зазначеної ухвали, оскільки така постановлена всупереч вимогам статей 151-153 ЦПК України та постановлення нової ухвали, якою задовольнити подану заяву. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтування поданої заяви, не дав їм належної правої оцінки та безпідставно відмовив у поданій заяві.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник апелянта адвокат Малєнко О.В. підтримала подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у його відсутності.

Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і не зобов`язаний подавати суду докази.

Згідно з ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 304 008,48 грн. в якості відшкодування майнової шкоди.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що внаслідок ДТП, винуватцем якої є відповідач ОСОБА_2 , пошкоджено належний йому автомобіль Тойота RAV-4 Hybrid, р.н. НОМЕР_1 . Вартість матеріального збитку, завданого позивачу згідно висновку експерту від 01 грудня 2023 року становить 464008, 48 грн., з яких позивачу Страхової компанією «Країна» виплачено 160000 грн. Решту завданої шкоди - 304 008,48 грн. повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_2 , який з моменту вчинення ДТП по теперішній час ухиляється від відшкодування завданої кошти, посилаючись на відсутність у нього грошових коштів та майна.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_2 зареєстровано: земельна ділянка, на території (за межами населених пунктів) Дяківської сільської ради, контур 776, кадастровий номер: :07:001:0012, площа (га): 1.55, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, та житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 235, 5 кв.м., загальною вартістю 232 464 грн.

Таким чином з поданих позивачем матеріалів вбачається, що між позивачем та відповідачем наявний спір щодо відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди, відповідач не вживає жодних заходів щодо відшкодування завданої шкоди і у позивача, з врахуванням вищенаведених обставин, наявні достатні обґрунтовані підстави та об`єктивні побоювання, що відповідач може відчужити належне йому вище вказане майно та уникнути цивільно-правової відповідальності.

Подаючи заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовував її тим, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими доводами позивача, а застосування виду забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, спроможне забезпечити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що накладення арешту на належний позивачу житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , є не співмірним із заявленими вимогами про стягнення 304 008, 48 грн., таке може спричинити більш негативні наслідки ніж ті, які можуть настати від невжиття цього заходу, а також не відповідає праву та законному інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Згідно із ч.1ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

З врахуванням наведеного достатнім і співмірним заходом забезпечення заявленого позову є накладення арешту на належну позивачу земельну ділянку, на території (за межами населених пунктів) Дяківської сільської ради, контур 776, кадастровий номер : :07:001:0012, площа (га): 1.55, що забезпечить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги закону, дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Відповідно до приписів п.4 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення поданої заяви з вищенаведених підстав.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку, на території (за межами населених пунктів) Дяківської сільської ради, контур 776, кадастровий номер : :07:001:0012, площа (га): 1.55, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер ІV ЗК №035638, виданий 02.09.2002, видавник :Дяківська сільська рада народних депутатів. В решті заяви відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Боржник: ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_1 )

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три роки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 09 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: