РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.

за участі секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 03.04.2012 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30 000,00 грн. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.08.2023 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 31 362,50 грн., з них: 27 528,16 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3 834,34 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати у розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 09.11.2023 року позовну заяву у даній справі прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем не надано документи на підтвердження виникнення кредитного зобов`язання, а також бухгалтерських документів щодо надання коштів. Не додані виписки на підтвердження існування боргу та його розміру. Відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позивачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У свою чергу заяву-анкету від 03.04.2012 року не можна розцінювати як кредитний договір б/н від 03.04.2012 року, укладений між сторонами. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону №1023-ХІІ щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім того, укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). На переконання відповідача, вказаний кредитний договір укладений з порушенням вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Цивільного та Господарського кодексів України (а.с. 117-121).

28.12.2023 на адресу суду надійшла відповідь АТ КБ «Приватбанк» на відзив, у якій представник позивача звернув увагу на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Таким чином, на переконання представника позивача, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Доводи відповідача про те, що договір ним не підписувався та не укладався, можуть бути підставою для визнання його судом недійсним, однак такий позов у встановленому порядку не заявлявся і предметом судового розгляду не був. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач користувався коштами, здійснював розрахунки через термінали в касах магазину, частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладення договору, всі операції за картковим рахунком. На переконання представника банку, виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. У свою чергу відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

У судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідач отримував ряд кредитних карт. Крім анкети-заяви, відповідачем на планшеті стілусом підписані 19.01.2022 року заява про приєднання до Умов та Правил, а також в 2022 році паспорт споживчого кредиту. Поточні відсотки нараховувались постійно, а прострочені відсотки почали нараховуватись з 01.02.2023 року. Відсоткова ставка вказана в заяві про приєднання до Умов та Правил банківських послуг та в Паспорті споживчого кредиту, підписаних відповідачем 19.01.2022 року. Найбільший кредитний ліміт був встановлений в розмірі 30 000 грн. Представник ще раз наголосив на тому, що відповідач користувався карткою та кредитними коштами, погашав кредит, а також додав, що коли в пільговий період не закривається поточне тіло то воно стає простроченим, а на прострочене тіло вже нараховуються прострочені відсотки.

Відповідач в судовому засіданні надав пояснення про те, що просив банк піти на зустріч і зробити реструктуризацію заборгованості в телефонному режимі та 30.05.2023 року це питання було узгоджене. Звернув увагу, що в анкеті-заяві не його підпис та він не пригадує чи дійсно підписував на планшеті документи. Із 2019 року сплатив 27 068 грн. відсотків за користування кредитом, хоча про відсоткову ставку його повідомлено не було. Частину тексту в анкеті-заяві заповнив, але підпис не його. ОСОБА_2 підтвердив, що картку отримував, коштами на карті користувався, поповнював картковий рахунок, а вже банк робив певні списання. Оскільки договір не укладений в письмовій формі, умови кредитування не роз`яснювались, то відповідач вважає, що зобов`язання за договором є припиненими.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03 квітня 2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір, за умовами якого позичальник отримав у кредитодавця кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 25).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 23.08.2023 року становить 31 362,50 грн., з них: 27 528,16 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 834,34 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-22).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Отже, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З матеріалів справи слідує, що спірний договір укладений між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, у якій зазначено, що вона разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Також банком на підтвердження обґрунтування позову, крім розрахунку заборгованості, надано виписку по рахунку, котра є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів та погашення заборгованості (а.с. 77-104).

Крім цього, до позовної заяви банком була надана довідка про зміну кредитного ліміту із максимальним його збільшенням до 30 000 грн. (а.с. 23) та довідка про всі видані кредитні картки, строк дії останньої з яких визначено до лютого 2027 року (а.с. 24).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтями 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім поточного тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути також заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.04.2012 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємну частину спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03 квітня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (жовтень 2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку (а.с. 44-69), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такі висновки відповідають також й правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Судом надано оцінку долученим банком доказам про те, що відповідач здійснив активацію кредитної картки, знімав кредитні кошти, частково погашав заборгованість за договором, користувався кредитними коштами з власною ініціативи, неодноразово звертався до банку для перевипущення кредитної картки у зв`язку із закінченням строку дії картки, що підтверджується наданими довідками.

Виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами, про що Верховний Суд зазначав неодноразово (постанова від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, провадження № 61-9618 св 19; від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, провадження № 61-3689 св 21 та інших). Це відповідає положенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Натомість ознайомлення з паспортом споживчого кредиту від 19.01.2022, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20 (а.с. 38-42).

Крім цього, ані в паспорті споживчого кредиту від 19.01.2022, ані в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 19.01.2022 не вказано, що вони є частиною договору про надання банківських послуг №б/н від 03.04.2012, а саме заборгованість за указаним договором просить стягнути АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 26-42).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна(типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_2 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Проте банк вимог щодо повернення заборгованості за поточним тілом кредиту не заявляв, оскільки така заборгованість відсутня, так як у наданих банком розрахунках зазначено, що за поточним тілом кредиту заборгованість відсутня (а.с. 9-22). Водночас, вимоги щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками не можуть бути задоволені, оскільки умови щодо нарахування вказаної заборгованості не визначені в анкеті-заяві від 03 квітня 2012 року. Відповідний правовий висновок наведений у постанові від 15 червня 2022 року по справі № 313/181/21.

Окремо суд вважає за доцільне зауважити, що незважаючи на не досягнення між сторонами кредитного договору від 03.04.2012 домовленостей про сплату відсотків за користування кредитними коштами, так як в анкеті-заяві відсутня відповідна умова, банк неправомірно нараховував та безпідставно списував внесені на погашення боржником кошти в рахунок погашення відсотків за користування кредитом. При цьому, як слідує з наданого позивачем розрахунку сума сплачених в рахунок погашення таких відсотків коштів перевищує заявлену банком до стягнення заборгованість за простроченим тілом кредиту.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 3, 207, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 1046, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 3, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Дата складення повного судового рішення 08.04.2024.

Суддя