Справа № 624/59/24
№ провадження 2-др/624/3/24
11 квітня 2024 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі головуючого - судді Богачової Т.В., з участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка, Харківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Представник позивача подав заяву про проведення засідання без його та позивача участі.
Представник відповідача заявив про розгляд заяви без його та відповідача участі, у задоволенні заяви просив відмовити або зменшити розмір витрат до 1000 грн.
На підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи 01 квітня 2024 року Кегичівським районним судом Харківської області було ухвалено рішення по даній справі, яким позовні вимоги були задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, на період навчання, починаючи з 23.01.2024 і до його закінчення, але не більше, ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 787,28 грн.
Представником позивача 01 квітня 2024 року до початку судового засідання була подана заява про продовження строку на подання доказів щодо судових витрат, в тому числі витрат пов`язаних з наданням правової допомоги після ухвалення рішення судом по результатам розгляду справи.
05 квітня 2024 року представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
06 квітня 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так представник зазначає, що не погоджується з заявленою сумою витрат на правничу допомогу та просить суд відмовити у задоволенні заяви. З заяви представника позивача вбачається, що витрати представник просить стягнути з відповідача на свою користь, а не на користь позивача, посилається на отримання правничої допомоги безпосередньо ним, а не позивачем. Також представник відповідача заперечує проти заявленої суми витрат, вважає їх такими, що не були неминучими, їх розмір не є обґрунтованим та співмірним. Стягнення витрат на правничу допомогу не повинно перетворюватись у спосіб збагачення представника позивача за рахунок відповідача.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.ч. 2 6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підставі викладених норм Закону, наданих позивачем документів, що підтверджують понесені витрати на правничу допомогу та заявленого представником відповідача клопотання, суд вважає, що заявлені позивачем витрати підлягають зменшенню.
Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про зменшення цих вимог до 3000 грн.
У зв`язку з частковим задоволенням позову на відповідача покладається сплата понесених позивачем витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2000 грн.
Решта витрат на правничу допомогу відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України залишаються за позивачем.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 133, 137, 141, 270, 354, 355 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Антонівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянка України, паспорт НОМЕР_1 виданий 17.08.2005 Кегичівським РВ УМВС України, ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , ордер серії АХ №1168233, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №000336 від 23.11.2016, місце знаходження за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Калюжине Кегичівського району, Харківської області, ІПН НОМЕР_3 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: Індутний Шматько Станіслав Миколайович, ордер серії АХ №1164958, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000345 видане 24.05.2018, адреса: просп. Архітектора Альошина, 6, офіс 212, м. Харків, 61007.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка сел. Кегичівка, Кегичівського району Харківської області, громадянка України, паспорт № НОМЕР_5 виданий 02.01.2020, орган, що видав 6341, ІПН НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Богачова