У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

з секретарем судового засідання - Сарнавським М.О.

за участі представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву подану представником відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 06.02.2024 року по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

Фактичні обставини справи, суть питання, яке вирішується судом.

Адвокат Холін А.Б. який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою у якій просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.02.2024 року, ухвалене за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та призначити справу до судового розгляду.

Мотивуючи подану заяву, представник відповідача зазначає, що фактично рекомендовані листи надходили на адресу реєстрації відповідача, але не були ним отримані та внаслідок цього він не був обізнаний про відкриття провадження у справі. Відповідач наразі перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , на час розгляду справи судом отримав поранення та перебував на лікуванні у військовому шпиталі. У зв`язку з наведеним, сторона відповідача вважає, що заочне рішення підлягає перегляду.

29.02.2024 року від адвоката Холіна А.Б. який діє в інтересах ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд заяви за його відсутності.

Представником позивача 11.03.2024 року направлено до суду письмові заперечення на заяву про скасування заочного рішення в яких сторона позивача заперечує проти перегляду заочного рішення суду та зазначає, що відповідач особисто брав участь у судовому засіданні 05.09.2023 року по розгляду відносно нього матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, 126 ч. 3, 130 ч. 1 КУпАП, провину свою в ДТП визнав в повному обсязі. Крім того, в подальшому, а саме 13.11.2023 року ним було подано до суду заяву про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, яка була задоволена судом. Також відповідач був присутній в судовому засіданні 31.07.2023 року під час розгляду Деснянським районним судом м. Києва відносно нього адміністративних матеріалів. Всі вищевказані обставини мали місце після 24 лютого 2022 року, тобто у період перебування відповідача на військовій службі та свідчать про можливість останнього забезпечити явку в судове засідання по даній справі, надати відзив, направити уповноваженого представника або подати клопотання. Крім того, до заяви відповідач не додає будь яких доказів на підтвердження обставин викладених у ній, не вказує періоду лікування та місця розташування госпіталю де він проходив лікування.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала свої письмові заперечення на заяву та просила суд залишити без задоволення заяву про перегляд заочного рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, зважаючи на наведену позицію представника відповідача, а також вказані положення процесуального закону, підстав для відкладення розгляду заяви або обставин які унеможливлюють його проведення не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Мотиви та висновки суду, а також положення закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам учасників процесу, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити за таких підстав.

За приписами ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Положеннями ст. 288 ЦПК України, визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах даної справи було призначено кілька судових засідань, а саме на 22.11.2023 року на 12 год. 00 хв. та 20.12.2023 р. на 12 год. 55 хв. та 06.02.2024 року на 10 год.

Відповідно до положень частини 6,7,8,11 статті 128 ЦПК України,судова повістка,а у випадках,встановлених цим Кодексом,разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи,у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку,якщо така адреса відсутня,або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1)юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно інформаційного витягу № 101071480 від 20.10.2023 відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Згідно матеріалів справи, судові повістки виклики разом із розписками рекомендованими листами з повідомленнями про вручення скеровувались на адресу місця реєстрації відповідача, однак такі були повернуті на адресу суду із довідками поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, наявні у матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «із закінченням терміну зберігання» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Такі дії сторони можуть свідчити про умисне неотримання судової повістки. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18.

Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України,днем вручення судової повістки, серед іншого, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Крім цього, виклики відповідача до суду були здійснені через направлення смс повідомлень у месенджері вайбер, відповідно до довідок, які містяться в матеріалах справи смс повідомлення були доставлені відповідачу на номер телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, відповідач повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи належним чином, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України.

Наведене свідчить про те, що про існування у провадженні Деснянського районного суду м. Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - останній міг дізнатись до ухвалення відповідного рішення судом. Натомість, своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позов або ж подачу заяви про розгляд справи за його відсутності чи зверненням з клопотанням про відкладення судового засідання тощо, відповідач не скористався.

Як наведено вище, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох наведених вище обставин.

Згідно положень ст. 13 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст.77,78 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ч. ч. 1-4 ст.12, ч. ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, необхідним у цій категорії справ (заяви про перегляд заочного рішення), є також доведення та належне обґрунтування відповідачем перед судом наявності доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, які, вочевидь, не були подані суду та про які суду не було відомо. Однак, дана обставина не була доведена представником відповідача, оскільки усі твердження заявника щодо обґрунтованості заявлених вимог фактично зводяться до того, що відповідач не мав можливості подати відзив на позов оскільки перебував на лікуванні у військовому шпиталі, проте доказів цього суду надано не було. У свою чергу, доводи представника відповідача щодо неотримання стороною повідомлення про наявність заборгованості не підкріплені жодними доказами.

Таким чином, відповідачем при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення.

Відповідно до положень ст.2 ЦПК України,завданням цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб,прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є:

1) верховенство права;

2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обов`язковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно стаття 11 ЦПК, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Наведені вище доводи та мотиви вказують на те, що відповідач не навів належних обставин, які вказують на наявність законних підстав для скасування заочного рішення у справі.

Щодо поданого представником відповідача клопотання про зупинення провадження у справі, то таке не може бути розглянуто судом одночасно з розглядом питання про перегляд заочного рішення, оскільки це суперечить положенням ст.ст. 287-288 ЦПК України.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що законні підстави для задоволення заяви про перегляд заочного рішення відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування заочного рішення, а відтак заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.260,287, 288 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву подану представником відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 06.02.2024 року по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу про те, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Панченко