ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Дніпро

12 квітня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Петешенкової М.Ю.., Лопатіної М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк ''Приватбанк'' на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року позивач - АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 11.02.2021 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитній картці. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13.06.2023 року має заборгованість у сумі 114254,87 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 93052,39 грн, заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками 21202,48 грн.

На підставі викладеного банк просив стягнути з відповідача на свою користь вказану вище заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2024 року у задоволенні позовних вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, яке прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 114254,87 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 11.02.2021 року ОСОБА_1 підписав з позивачем анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 18-27).

На підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копію заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 11.02.2021 року, за змістом якої сторони погодили, зокрема, основні умови кредитування відновлювальної кредитної лінії з кредитним лімітом 50000,00 грн для карт Універсальна, строком кредиту 12 місяців з пролонгацією, процентною ставкою для карт Універсальна на рівні 42% річних (а.с. 18-27).

Зазначена вище заява позичальника містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Крім того, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог було надано розрахунок заборгованості по кредитному договору б/н від 11.02.2021 року, згідно якого станом на 13.06.2023 року нарахована заборгованість у сумі у сумі 114254,87 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 93052,39 грн, заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн, заборгованості за простроченими відсотками 21202,48 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору та не доведено факту видачі відповідачу кредитної карти.

Проте з зазначеним висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - колегія дійшла висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданого банком розрахунку заборгованості, категорія заборгованість за простроченим тілом кредиту частково сформована з відсотків, що зараховані банком для погашення за рахунок кредиту, тобто не є тілом кредиту, що фактично отримане відповідачем. Позивачем безпідставно була збільшена заборгованість відповідачу по тілу кредиту за період з 11.02.2021 13.06.2023 року за рахунок кредитних коштів графа «Відсотки погашені за рахунок кредиту» на загальну суму 5536,04 грн (а.с.12-13).

Виходячи з викладеного, встановивши отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 87516,35 грн (93052,39 грн 5536,04 грн), що також підтверджується випискою з особового рахунку та не спростовано відповідачем, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту в розмірі 87516,35 грн.

Щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками, приймаючи до уваги, що банком надано суду заяву позичальника ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 11.02.2021 року, яка підписана сторонами та містить погоджені умови, зокрема, щодо розміру відсотків за користування кредитом з використанням картки Універсальна на рівні 42% річних (а.с.18-27); враховуючи, що відповідачем не заперечувався факт підписання вказаної заяви, відкриття банківського рахунку, отримання банківської картки та користування кредитним лімітом, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом у сумі 21202,48 грн.

Зазначена вище заборгованість по відсоткам за користування кредитом підтверджується наданими позивачем випискою з особового рахунку та детальним розрахунком заборгованості, який складений у зручній табличній формі, арифметично правильний та не спростований відповідачем.

Нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось банком у межах погодженої сторонами відсоткової ставки, тобто у межах 42% річних (3,5% на місяць).

Відповідно до виписки з особового рахунку, ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом, здійснюючи перекази коштів, поповнення мобільного рахунку, тощо, що також свідчить про визнання відповідачем умов кредитного договору від 11.02.2021 року.

Таким чином, сторонами погоджено розмір процентної ставки за кредитним договором, а тому рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних не відповідає обставинам справи.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, які мають значення для правильного її вирішення, тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, а саме, скасуванню в частині відмови в стягненні заборгованості по процентах за користування кредитом та ухваленню в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог та скасуванню в частині відмови в стягненні заборгованості за тілом кредиту та ухваленню в цій частині рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням пропорційності задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 6384,57 грн за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 11.02.2021 року станом на 13.06.2023 року у сумі 87516,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за простроченими відсотками на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» по кредитному договору №б/н від 11.02.2021 року станом на 13.06.2023 року в розмірі 21202,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 6384,57грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.С.Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.Ю. Лопатіна