КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/5067/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2880/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гижицької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Жменяка Юрія Юрійовича в інтересах фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року у складі судді Галась І.А.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення грошових коштів, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовомдо ФОП ОСОБА_1 , у якому просив:

- розірвати Договір-купівлі продажу генератора 30 кВт., укладеного на відстані між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 07 грудня 2022 року;

- стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 569 530 грн 13 коп, з яких 300 000 грн сплачені грошові кошти за договором купівлі-продажу Генератора 30 кВт, 231 000 грн неустойки, 6 631 грн 50 коп інфляційних нарахувань, 1 898 грн 63 коп сума процентних нарахувань та 30 000 грн витрати на професійну правничу допомогу;

- зобов`язати відповідача ФОП ОСОБА_1 забрати свій товар (Генератор 30 кВт) у позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 01 грудня 2022 року ОСОБА_2 , в соціальній мережі Тік-Ток (акаунт: ІНФОРМАЦІЯ_3) знайшов оголошення про продаж генераторів різних потужностей. Зателефонувавши за вказаним номером телефону, ОСОБА_2 повідомив якої саме потужності генератор і яких характеристик йому необхідний. В подальшому через засоби дистанційного зв`язку (месенджер «Телеграм») між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто домовленість про придбання генератора для забезпечення потреб енергопостачання за заявленими Позивачем параметрами.

07 грудня 2022 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір на відстані, а саме договір купівлі-продажу Генератора потужності 30 кВт вартістю 300 000 грн. На підтвердження укладення договору на відстані, позивачу у месенджері «Телеграм» був надісланий «Рахунок на оплату № 2 від 7 грудня 2022 року» з найменуванням товару «Генератор 30 кВт» у кількості однієї одиниці та вартістю 300 000 грн.

На підтвердження своїх намірів на придбання запропонованого генератора позивач з 09 грудня 2022 року по 06 січня 2023 року з особистої картки АТ КБ «ПриватБанк» сплатив відповідачу попередню оплату половини вартості 150 000 грн: 09 грудня 2022 року: платіж 3900 грн та платіж 40 000 грн; 10 грудня 2022 року: платіж 15 000 грн; 16 грудня 2022 року: платіж 15 000 грн; 02 січня 2023 року: платіж 46 900 грн; 06 січня 2023 року: платіж 29 200 грн.

09 січня 2023 року ФОП ОСОБА_1 в особі свого чоловіка ОСОБА_3 відправляє «Генератор 30 кВт» ОСОБА_2 через поштовий сервіс «НОВА ПОШТА», експрес-накладна перевізника №6186.

Після отримання Генератора 11 січня 2023 року, позивач оплатив на той же Рахунок решту вартості 150 000 грн (платіжна інструкція АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 11 січня 2023 року) та вартість доставки в розмірі 9 935 грн (Електронна Квитанція ТОВ «НоваПей» від 11 січня 2023 року). В подальшому виявилось, що технічні характеристики придбаного позивачем Генератора не відповідають заявленим позивачем параметрам та його потужність є недостатньою для задоволення потреб позивача. В телефонній розмові позивач одразу повідомив представника постачальника про невідповідність придбаного генератора заявленим характеристикам. Відповідач не міг пояснити цю невідповідність, пропозиції обміну на іншу модель чи повернення коштів відхиляв.

У результаті невдалих переговорів щодо вирішення ситуації невідповідності придбаного генератора заявленим характеристикам позивач згідно Закону України «Про захист прав споживачів» у чотирнадцяти денний термін, а саме 20 січня 2023 року відправив відповідачу письмову вимогу про розірвання Договору купівлі-продажу генератора та повернення коштів і товару рекомендованим листом з Описом вкладення (накладна національного оператора поштового зв`язку України АТ «УKPПОШТА» №912 від 20 січня 2023 року).

Згідно даних сайту АТ «УКРПОШТА» https://track.ukiposhta.ua /tracki.ng_UА.html, Вимога була вручена особисто ФОП ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вимозі позивач просив відповідача повернути сплачені кошти за товар за реквізитами для повернення коштів, а також місцезнаходження товару, де відповідач може його забрати.

На цей час кошти відповідач не повернув, а товар не забрав. Письмову вимоги від 21 січня 2023 року відповідач отримала 02 лютого 2023 року і так кошти не повернула та у визначеному вимогою місці генератор не забрала та не здійснила будь яких дій для вирішення спірної ситуації.

Датою початку нарахування неустойки є 02 лютого 2023 року. Що на дату подачі позову 19 квітня 2023 року вже складає 77 календарний день. Розраховуємо за формулою: Неустойка = С х PH х Д /100, де С - сума заборгованості - 300 000 грн; PH - розмір неустойки, передбачений Законом - 1%; Д - кількість днів прострочення - 77. 300 000 х 1 х 77/100 = 231 000 грн. Отже, сума неустойки за вищевказаним зобов`язанням на дату подачі позову становить 231 000 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір інфляції у період з 02 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року склав 6 631 грн 50 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу генератора укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 . Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти сплачені за договором в розмірі 300 000 грн та неустойку в розмірі 1 000 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3 010 грн.

В апеляційній скарзі адвокат Жменяк Ю.Ю. в інтересах ФОП ОСОБА_1 посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, просить скасувати його у частині задоволення позову ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_1 , та винести нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у оскаржуваному рішенні не знайшло відображення мотивування відхилення доводу відповідача про те, що позивач не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки замовляв виготовлення генератору не для особистих потреб, а для використанні у виробництві меблів, що виключає підстави для застосування вказаного Закону.

Вказує, що безпідставним є посилання суду на ч.4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» при обґрунтуванні права позивача розірвати укладений на відстані договір протягом 14 днів з моменту отримання товару. Відповідно до вказаної норми споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару.

Посилається на те, що жодного доказу, що позивачем з відповідачем було укладено саме договір купівлі-продажу генератора та якого саме, ним не надано.

Зазначає, що у листуванні з приводу замовлення відповідного генератора, яка велася із позивачем, мова йшла виключно про збирання генератора. Грошові кошти надсилалися позивачем по частинах в процесі виконання завдання зі зборки генератора.

Крім того, процес збору генератора щодня погоджувався із позивачем у месенджері, про що йому надсилалося відеофайли кожної частини зробленої роботи, що вбачається із переписки в месенджері та доданих відеофайлів. Так само після завершення збору генератора відео з його підключенням та запуском було надіслано позивачеві у месенджері.

Вважає, безпідставними висновки суду про те, що отриманий позивачем генератор не є товаром, виготовленим на замовлення, оскільки не є індивідуально визначеною річчю за кольором, розміром, формою.

Посилається на те, що відповідно до пункту частини 5 статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не має права розірвати договір підряду на збір для нього генератора оскільки він стосується виготовлення (перероблення) товару на замовлення споживача, та не може бути проданий іншим особам або може бути проданий з істотними фінансовими втратами для виконавця.

Скаржником зазначено, що у процесі переписки позивач пише, що йому дуже потрібен генератор і чим швидше, оскільки зі світлом велика проблема. З переписки видно, що практично щодня позивач пише і запитує чи вже скоро буде готовий генератор. При цьому позивач вказував, що він здійснює виготовлення меблів та генератор йому потрібен для забезпечення енергопостачання виробництва.

Вказано, що генератор замовлявся для використання позивачем не в особистих цілях, а для виготовлення меблів, чим займається підприємство ТОВ «Спічак Груп», приміщення якого і розташовані за адресою доставки генератора.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , просить залишити рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час якого, судом повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 55-56 т.2), у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_2 та його представника адвоката Гейваха О.В., яка просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Апеляційним судом відхилено долучене до апеляційної скарги клопотання про огляд в судовому засіданні генератора, що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правових підстав та того, що у матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі судового рішення.

Відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ФОП ОСОБА_1 й про повторний допит у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , остільки указані особи давали пояснення під час розгляду справи судом першої інстанції, показам яких у судовому рішенні дана відповідна оцінка.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в задоволеній частині вимог, тому апеляційний суд перевіряє законність оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані.

Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною для такого виду договорів.

Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) телекомунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку. Перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг.

Як установлено матеріалами справи, в соціальній мережі Тік-Ток, акаунт: ІНФОРМАЦІЯ_3, ФОП ОСОБА_1 було розміщено інформацію про виготовлення ним генераторів на замовлення й 01 грудня 2022 року ОСОБА_2 , ознайомившись з указаною інформацією звернувся до відповідача з проханням виготовити йому генератор потужністю 12-15 або 25-35 кВт.

За наслідками переписки в месенджері «Телеграм» сторони дійшли згоди про виготовлення відповідачем ОСОБА_2 генератора, потужністю 30 кВт, ціну товару з розрахунку 10 000 грн на 1 кВт та строки виготовлення - протягом тижня.

На підтвердження укладення договору на відстані, позивачу у месенджері «Телеграм» був надісланий «Рахунок на оплату № 2 від 7 грудня 2022 року» з найменуванням товару «Генератор 30 кВт» у кількості однієї одиниці та вартістю 300 000 грн.

Установлено, що на виконання умов договору, позивачем упродовж з 09.12.2022 року по 06.01.2023 з особистої картки АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача було перераховано половину вартості генератора, в сумі 150 000 грн.

Відповідно до справи, 09.01.2023 ФОП ОСОБА_1 в особі її представника через поштовий сервіс «НОВА ПОШТА», відправила виготовлений товар - генератор на адресу ОСОБА_2 (а.с.16).

Установлено, що після отримання генератора 11.01.2023 ОСОБА_2 перерахував на користь відповідача решту вартості товару - 150 000 грн, а також за доставку сплатив 9 935 грн (а.с.15,17).

За змістом частин четвертої, сьомої статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону.

Відповідно до частин п`ятої-дев`ятої статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» уразі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору. У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Згідно зі статтею 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Відповідно до матеріалів справи позивач, керуючись положеннями чч.3,4 ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів» з підстав того, що придбаний товар не відповідав заявленим характеристикам, 20.01.2023 поштою відправив відповідачу письмову вимогу про розірвання укладеного на відстані договору купівлі-продажу, яка адресату була вручена 02.02.2023.

У письмовій вимозі позивач, посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_1 на попередню його вимогу про повернення або обміну товару ніяких дій не вчинила, просив відповідача повернути сплачені кошти за товар за реквізитами для повернення коштів, а також зазначив місцезнаходження товару, звідки його необхідно забрати (а.с.18).

Отже, з урахуванням особливостей укладення договору купівлі-продажу на відстані з допомогою засобів дистанційного зв`язку, позивачем було дотримано вимоги згаданого Закону та реалізовано право на розірвання договору з підстав незадоволення виготовленим товаром.

Твердження апеляційної скарги про порушення позивачем положень ч.7 ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів» та використання одержаної продукції, в той час як умовою розірвання договору є зберігання одержаної продукції у незмінному стані, апеляційний суд визнає необґрунтованими.

Матеріалами справи доведено, що виготовлену відповідачем продукцію ОСОБА_2 отримав 11.01.2023. Відповідно до змісту переписки, здійсненої сторонами в месенджері Телеграм та підтвердженої поясненнями позивача, генератор було доставлено до місця, де можна було перевірити його відповідність заявленим характеристикам.

За наслідками перевірки придбаного товару з залученням спеціалістів-електриків, позивач дійшов висновку про необхідність його заміни або повернення, про що повідомив відповідача.

Матеріалами справи не доведено факт його використання, а здійснення дій, пов`язаних з перевіркою заявленим характеристикам шляхом пробних запусків, у відсутність будь-яких інших доказів, не свідчить про використання генератора за призначенням.

Не свідчить про використання придбаного товару й долучений до справи відеозапис, яким засвідчено факт зберігання генератора у належному приміщенні та ознак використання товару не має.

При цьому, підлягають врахуванню й положення ч. 7 с. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» якою передбачено, що для здійснення права розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незмінному стані. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки. Огляду, перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору.

Отже, придбавши товар на відстані, покупець мав право оглянути придбаний товар та здійснити перевірку його працездатності.

Безпідставними апеляційний суд визнає й доводи скарги про те, що виниклі між сторонами правовідносини не підпадають під дію положень Закону України «Про захист прав споживачів», остільки оплата вартості придбаного товару була здійснена позивачем з особистого банківського рахунку, як фізичної особи а не ФОП чи за рахунок підприємства.

У матеріалах справи відсутні докази на спростовування тверджень позивача про те, що придбаний ним генератор можливо було перевірити на відповідність заявленим характеристикам лише в умовах, наближених до використання у повному обсязі, у зв`язку з чим товар і було доставлено за місцем розташування належного йому підприємства.

Установлено, що бажання позивача про обмін товару чи розірвання договору було реалізовано в межах визначеного положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» чотирнадцятиденного строку. При цьому, відповідно до пояснень, такою умовою слугувало невідповідність товару заявленим характеристикам лише щодо потужності генератора. Генератор не був у використанні саме з причин недостатньої потужності, що було виявлено тестовими запусками з підключення техніки, яка потребує значно меншої потужності і про що одразу було повідомлено відповідача з надсиланням відео тестових випробувань.

Не заслуговують на увагу й твердження апеляційної скарги про те, що повернення генератора й зв`язку зі зниженням попиту на дану продукцію призведе відповідача до істотних фінансових втрат, остільки намір розірвати договір позивач повідомив ФОП ОСОБА_1 відразу після отримання генератора, а замовлений товар по своїй суті не був унікальним й його вартість відповідачем сформована за стандартною для суб`єкта господарювання ціною: 10 000 грн за 1 кВт потужності.

Відповідно до справи, єдиною вимогою позивача (замовника), щодо генератора була його потужність (30кВт), а тому відсутні підстави стверджувати, що генератор має якісь індивідуально-визначені позивачем властивості, яким може користуватися виключно лише позивач.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Висновки суду щодо зменшення заявленої суми пені до 1000 грн належно мотивовані з урахуванням обставини справи, ставленні сторін при обранні контрагентів, ситуацію, викликану збройною агресією російської федерації та необхідності запобігання покладання надмірного тягаря фінансової відповідальності на ФОП.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Районний суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права й дійшов обґрунтованого висновку наявність підстав до розірвання договору укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 07 грудня 2022 року.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Жменяка Юрія Юрійовича в інтересах фізичної особи підприємця ОСОБА_1 » залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: