Номер провадження: 22-ц/813/2207/24
Справа № 522/437/23
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю.І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Ковтун Ю.І. 26 червня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У січні 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, в якій позивач просила припинити (зняти) обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна у вигляді арешту, накладене щодо трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 150,2 кв.м., житловою 52,9 кв.м., обтяження зареєстроване 19.08.2009 року 16:41:50 за №8981541 реєстратор: Перша одеська державна нотаріальна контора з підставою обтяження: заява про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, 2-10265/09, 14.08.2009, Приморський районний суд м. Одеси.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що 30.10.2007 року між ВАТ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №266/К, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 290000 доларів США. Також, 30.10.2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Степановою І.А. .за р. № 7174, за умовами якого, ОСОБА_2 , передав в іпотеку 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 150,2 кв.м., житловою 52,9 кв.м. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів, банк стягнув заборгованість за кредитом в судовому порядку. Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В., на підставі виконавчого листа №2-3397/10 від 16.09.2010, який видав Київський районний суд м. Одеси, було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» грошової суми у загальному розмірі 2517295,18 грн. В межах виконавчого провадження, між банком та ОСОБА_2 було досягнуто домовленості про реалізацію предмету іпотеки. Внаслідок зазначеного ОСОБА_2 просив приватного виконавця провести реалізацію вищезазначеного майна, на яке накладено арешт, в порядку та в спосіб, передбачений п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

30.11.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. попередній договір купівлі-продажу 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 . 03.12.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири у простій письмовій формі. 28.06.2022 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/23796/21 було задоволено позов ОСОБА_1 , визнано дійсним договір купівлі- продажу 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 150,2 кв.м., житловою 52,9 кв.м. та визнано за ОСОБА_1 право власності на зазначену квартиру. 09.12.2022 року державним реєстратором Василівської сільської ради Белградського району Одеської області Івановою Я.А. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру. Однак, як стало відомо ОСОБА_1 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.08.2009 року у справі № 2-10265/09 на зазначену квартиру було накладено арешт. Зазначене обтяження виникло до набуття ОСОБА_1 права власності на цей об`єкт нерухомості, однак його наявність позбавляє позивача можливості в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, отже арешт, накладений на майно, порушує право власності позивача, внаслідок чого ОСОБА_1 змушена була звернутись до суду із даним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у даному випадку боржником є ОСОБА_2 , а отже, позивачем було вірно визначено відповідача у справі.

Сторони про розгляд справи на 12.03.2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.08.2009 року у справі № 2-10265/09 (2/2298/11) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу було накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , у тому числі на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Колегія суддів враховує, що з відкритої інформації з ЄДРСР вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2014 року у справі № 2-10265/09 (2/2298/11), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.06.2016 року, позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму основного боргу в національній валюті України у розмірі 3555500 доларів США, що станом на 10.02.2014 року становило 30292860 грн., 3 % річних - 479261,92 доларів США, що станом на 10.02.2014 року становило 4083311,56 грн., проценти за користування грошовими коштами - 1660442,83 доларів США, що станом на 10.02.2014 року становило 14146972,91 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. В частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08.06.2016 року залишено без змін.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.06.2022 року у справі № 522/23796/21 було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Визнано дійсним договір купівлі-продажу 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 150,2 кв.м., житловою площею 52,9 кв.м. за ціною 3513170 грн., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 03.12.2021 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 150,2 кв.м., житловою площею 52,9 кв.м. (а.с. 6 - 8).

09.12.2022 року державним реєстратором Василівської сільської ради Белградського району Одеської області Івановою Я.А. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 317492900 від 13.12.2022 року (а.с. 9).

З даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що у реєстрі містяться записи про обтяження об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді арешту, обтяження зареєстроване 19.08.2009 16:41:50 за №8981541 реєстратор: Перша одеська державна нотаріальна контора з підставою обтяження: заява про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, 2-10265/09, 14.08.2009, Приморський районний суд м. Одеси. (а.с.12 - 13)

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21.11.2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12.12.2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30.01.2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13.03.2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27.03.2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01.04.2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03.05.2022 року у справі № 711/3591/21).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, належним відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на їх права та законні інтереси щодо такого майна.

Таким чином, належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним судом 07.12.2022 року у справі № 359/3609/19.

У даній справі позов пред`явлено до ОСОБА_2 , який є боржником, однак не є особою, в інтересах якої накладено арешт, яку не залучено до участі у справі. Відповідно , задоволення позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси особи, в інтересах якої було накладено арешт у справі № 2-10265/09 (2/2298/11).

Представником позивача, відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України, відповідного клопотання про залучення ОСОБА_3 до участі у справі заявлено не було.

Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог про звільнення майна з-під арешту майна у зв`язку із незалученням до участі у справі особи, в інтересах якої накладено арешт - ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що у даному випадку боржником є ОСОБА_2 , а отже, позивачем було вірно визначено відповідача у справі, колегією суддів до уваги не приймаються, виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26.11.2019 року у справі № 905/386/18, від 05.05.2020 року у справі № 554/8004/16, від 07.04.2021 року у справі № 174/474/17).

Крім того у постанові Верховного Суду від 27.01.2023 року у справі №343/565/21 (провадження № 61-186св22) зроблено висновок про те, що вирішити питання про скасування арешту, накладеного у межах виконавчого провадження, без залучення до участі у справі в якості відповідачів усіх осіб, на користь яких накладено такий арешт, є неможливим.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що якщо предметом спору є вимога власника про звільнення належного йому майна з-під арешту, а позов пред`явлено не до всіх відповідачів, то законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для його задоволення у зв`язку із пред`явленням до неналежних відповідачів.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2023 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 05 квітня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе