справа № 489/6262/20 провадження №2/489/34/24
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Єлишевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства,

встановив:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив визнати його батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести відомості до актових записів про народження дитини, зазначивши його батьком дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем проживали в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і, загалом, мали товариські стосунки та протягом 2015 року мали інтимні стосунки, від яких у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , запис про батька якого в Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідач не заперечувала проти його батьківства та спілкування з сином до осені 2019 року. Син називав позивача татом, він водив його до дитячого садка, допомагав відповідачу у матеріальному забезпеченні сина та приймав участь у його вихованні. З осені 2019 року відповідач позбавила його можливості спілкуватись з дитиною та можливості приймати участь у матеріальному забезпеченні та вихованні сина, не пояснюючи причин своєї поведінки. 03.09.2020 він, піклуючись про права свого сина, а також про свої права на батьківство, відправив відповідачу лист з проханням погодитись подати спільну заяву про встановлення факту батьківства до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповіді на лист він не отримав, тому змушений звернутись до суду з даним позовом з метою відновити спілкування з сином та можливості приймати участь у його вихованні, а також матеріальному забезпеченні сина.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.07.2021 за клопотанням представника позивача у справі було призначено молекулярно-генетичну експертизу, яка не була проведена через нез`явлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до експерта для відбору порівняльних зразків, відбирання яких було призначено експертом на 10.08.2021. У заявку із чим матеріали цивільної справи повернуто до суду.

Ухвалою суду від 10.09.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 21.12.2021 за клопотанням представника позивача у справі було призначено молекулярно-генетичну експертизу, яка не була проведена через нез`явлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до експерта для відбору порівняльних зразків, відбирання яких було призначено експертом на 15.03.2022. У заявку із чим матеріали цивільної справи повернуто до суду.

Ухвалою суду від 24.06.2022 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 14.02.2023 по справі призначено молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.

Ухвалою суду від 05.06.2023 провадження у справі поновлено у зв`язку із нез`явленням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до експерта для відбору порівняльних зразків.

Ухвалою суду від 31.08.2023 по справі призначено молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.

Ухвалою суду від 28.11.2023 провадження у справі поновлено у зв`язку із нез`явленням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до експерта для відбору порівняльних зразків.

Ухвалою суду від 07.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 26.03.2024, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Позивач надав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач причини своєї неявки не повідомила, направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.

Представник третьої особи надала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, зазначила, що заперечень проти вимог позовної заяви не мають.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вимогами частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Оскільки текст рішення складено 10.04.2024, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 26.03.2024, датою ухвалення рішення є саме 10.04.2024.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.

Згідно з актовим записом про народження №415 від 27.05.2016, складеним Інгульським районним у міста Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . В графі мати зазначено ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_5 .

Крім того, з копії вищевказаного актового запису вбачається, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто зі слів матері.

Зі змісту позовної заяви вбачається, та не заперечується відповідачем, що сторони в 2015 році проживали разом, відповідач не заперечувала проти батьківства позивача та його спілкування з дитиною до осені 2019 року.

У серпні 2020 року позивач направив відповідачу лист в якому просив її погодитись подати спільну заяву про встановлення факту батьківства до органу державної реєстрації актів цивільного стану, та повідомив, що у випадку її незгоди буде змушений звернутись до суду. Вказаний лист відповідач отримала 28.08.2020, що підтверджується зворотнім повідомленням.

Проте, зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач не надала позивачу відповіді на вищевказаний лист.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України).

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти росії» від 07.05.2009, заява № 3451/05).

Згідно із частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Ухвалою суду від 01.07.2021 за клопотанням представника позивача у справі було призначено молекулярно-генетичну експертизу, яка не була проведена через нез`явлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до експерта для відбору порівняльних зразків, відбирання яких було призначено експертом на 10.08.2021.

Ухвалою суду від 21.12.2021 за клопотанням представника позивача у справі було повторно призначено молекулярно-генетичну експертизу, яка не була проведена через нез`явлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до експерта для відбору порівняльних зразків, відбирання яких було призначено експертом на 15.03.2022.

Ухвалою суду від 14.02.2023 за клопотанням представника позивача у справі було призначено молекулярно-генетичну експертизу, яка не була проведена через нез`явлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до експерта для відбору порівняльних зразків, відбирання яких було призначено експертом на 13.04.2023.

Ухвалою суду від 31.08.2023 за клопотанням представника позивача у справі було призначено молекулярно-генетичну експертизу, яка не була проведена через нез`явлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до експерта для відбору порівняльних зразків, відбирання яких було призначено експертом на 23.10.2023.

Отже, судово-генетична експертиза по справі не проведена.

Чинне цивільне процесуальне законодавство України не передбачає можливості відібрання в примусовому порядку біологічних зразків у відповідача. Натомість законодавством передбачені наслідки ухилення від участі у експертизі.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 26.04.2023 у справі № 199/3284/19 (провадження № 61-12682св22), від 25.08.2020 у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19); від 09.09.2020 у справі № 277/836/16-ц, (провадження № 61-48029св18). Ця правова позиція щодо застосування положень статті 109 ЦПК України є незмінною.

З урахуванням викладених обставин, а саме: умисне ухилення відповідача від участі у призначеній судом генетичній експертизі, яку без участі відповідача провести неможливо, доказової цінності висновку судової генетичної експертизи для сторін у справі про визнання батьківства; не надання суду доказів існування об`єктивних перешкод до участі відповідача у призначеній судом експертизі; відсутності у суду при розгляді цивільної справи повноважень на примусове залучення відповідача до участі в генетичній експертизі; неподання відповідачем відзиву на позов та відсутність аргументованих заперечень з боку відповідача щодо позовних вимог, суд вважає за можливе визнати факт, для з`ясування якого була призначена генетична експертиза.

У зв`язку із визнанням судом вказаного факту, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання батьківства підлягають задоволенню.

Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, зазначено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до пункту 2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Згідно статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Отже, рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення зміни до актового запису про народження.

Враховуючи встановлені обставини у справі, неявку відповідача на проведенні судово-генетичної експертизи, суд приходить до висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов про визнання батьківства слід задовольнити, визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Згідно зі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останньою при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 142, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису №415 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Інгульським районним у міста Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 27.05.2016, виключивши відомості про батька дитини « ОСОБА_5 », вказавши в графі «батько» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України.

Зобов`язати Інгульський районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести вказані зміни в актовий запис про народження №415, складений 27.05.2016 Інгульським районним у міста Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених цим рішенням змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження: м. Миколаїв, пров. Кур`єрський, 7.

Повний текст судового рішення складено 10.04.2024.

Суддя І.В.Коваленко