Провадження № 2/638/666/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом - відповідач), третя особа: ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 439547,26 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що протягом 2016-2021 років позивачем було перераховано (сплачено) ОСОБА_2 грошові кошти загалом у розмірі 439 547,26 грн. Між позивачем та відповідачем не було укладено жодного договору та відсутні будь-які правовідносини, що утворюють правову підставу набуття відповідачем грошових коштів. Перерахування ОСОБА_1 грошових коштів відповідачу здійснювалось за вказівкою кредитора позивача ОСОБА_3 , який є батьком відповідача, в рахунок погашення заборгованості позивача перед ОСОБА_3 за договором позики від 18.02.2011, посвідченим приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запоріжської області Порохненко О.В. та за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запоріжської області від 05.12.2018 року №310/9156/18.

У червні 2021 року після отримання постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та накладення арештів позивачу стало відомо, що його заборгованість перед ОСОБА_3 залишилась у повному обсязі та станом на червень 2021 року становила 600000 грн. 13.07.2021 року позивачем ОСОБА_3 було направлено листа з вимогою підтвердити отримання грошових коштів на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запоріжської області від 05.12.2018 року №310/9156/18. Жодної відповіді позивачем не отримано. 22.07.2021 року позивачем було направлено ОСОБА_2 вимогу про повернення грошових коштів у сумі 439547,26 грн., жодної відповіді позивачем отримано не було. Оскільки добровільно повернути вказані кошти відповідач відмовляється, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, з посиланням на ст.1212 ЦК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду від 24 вересня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому він зазначає, що вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню. Позивач знаходився у дружніх стосунках як з відповідачем по справі та і з третьою особою. Отримував грошові кошти у борг як від ОСОБА_2 так і від ОСОБА_3 . Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запоріжської області від 05.12.2018 року №310/9156/18 з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто 600000 грн. Договір в письмовій формі між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 сторонами не укладався. На сьогоднішній день позивач перед відповідачем виконав зобов`язання у повному обсязі.

Третьою особою ОСОБА_3 надано до суду пояснення, в яких він просить у задовленні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначив, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запоріжської області від 05.12.2018 року №310/9156/18 з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто 600000 грн. Відповідно до п.3 умов договору позики від 18.02.2011 повернення позиченої суми грошей повинно бути здійснено у будь-якому місці готівкою. Отже, виконання за договором має бути проведено належним чином не шляхом перерахування на карту, а готівкою в руки за місцем проживання кредитора, тому позивач виконував зобов`язання саме перед відповідачем, а не перед ОСОБА_3 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.12.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребовування доказів, а саме матеріали цивільної справи №310/9156/18 Бердянського міськрайонного суду Запоріжської області та оригіналу договору позики від 18.02.2011, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.02.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки до суду не повідомив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки до суду не повідомив.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки до суду не повідомив.

Суд, враховуючи вимоги ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що між позивачем та третьою особою - ОСОБА_3 було укладено договір позики від 18.02.2011, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запоріжської області Порохненко О.В. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запоріжської області від 05.12.2018 року №310/9156/18 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 600000 грн.

Позивачем у позові зазначено (до матеріалів справ долучено копії банківських квитанцій), що він протягом 2016-2021 років перераховував за вказівкою ОСОБА_3 грошові кошти загалом у розмірі 439547,26 грн. на банківській рахунок його сина ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 18.02.2011, який був укладений між позивачем ОСОБА_5 та третьою особою ОСОБА_3 . В той час як між позивачем та відповідачем не було укладено жодного договору та відсутні будь-які правовідносини, що утворюють правову підставу набуття відповідачем грошових коштів.

13.07.2021 року позивачем ОСОБА_3 було направлено листа з вимогою підтвердити отримання грошових коштів на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запоріжської області від 05.12.2018 року №310/9156/18. 22.07.2021 року позивачем було направлено відповідачу - ОСОБА_2 вимогу про повернення грошових коштів у сумі 439547,26 грн. Оскільки добровільно повернути вказані кошти відповідач відмовляється, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач зазначає, що вказані кошти перераховано ним відповідачу без достатньої правової підстави, просить їх стягнути з відповідача на підставі ст.1212 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

З матеріалів справи судом встановлено, що протягом 2016-2021 років позивач перераховував грошові суми на користь відповідача, про що свідчать копії квитанцій АТ КБ «Приватбанк». Систематичність та тривалість платежів здійснених позивачем на рахунок відповідача, на думку суду, спростовує твердження позивача про відсутність між сторонами будь-яких цивільно-правових відносин.

Щодо твердження позивача, що грошові кошти ним перераховувались в рахунок сплати боргу за договором позики від 18.02.2011, укладеного між позивачем та третьою особою ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

З пункту 3 вищевказаного договору позики від 18.02.2011, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , вбачається, що повернення позиченої суми грошей повинно бути здійснено у будь-якому місці готівкою. Тобто, умови договору не передбачали перерахування горошових коштів на виконання договору у безготівковій формі. При цьому у наданих позивачем банківських квитанціях не зазначено призначення платежу.

Отже, суд вважає, що позивачем не доведено, що сплачені ним суми були направлені на погашення боргу перед ОСОБА_3 за договром позики від 18.02.2011.

Таким чином, позивачем не доведено відсутність між ним та відповідачем договірних відносин та безпідставність перераховання позивачем на користь відповідача грошових коштів, тому їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у повному обсязі через недоведеність позовних вимог .

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовити.

Судовий збір залишити за позивачем.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ).

Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2024 року.

Суддя Л.М. Рибальченко