АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року

м. Чернівці

справа № 713/1979/23

провадження 22-ц/822/91/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Скулеба А.І.

за участю представника відповідача Чернівецької обласної прокуратури головного спеціаліста відділу представництва інтересів держави ОСОБА_1 , Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області Ісаєвої Ірини Вікторівни

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач Держава Україна в особі Чернівецької обласної прокуратури, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2023 року, головуючий у першій інстанції Осокін А.Л.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 у липні 2023 року звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Чернівецької обласної прокуратури, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури.

Зазначав, що 11 березня 2016 слідчим управління Служби безпеки України в Чернівецькій області Петращуком В.П. повідомлено про підозру ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000503, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 червня 2014, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191 та ч.2 ст.204 КК України.

26 травня 2016 року слідчим управління Служби безпеки України в Чернівецькій області Петращуком В.П. складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2016, затверджений прокурором з питань нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби прокуратури Чернівецької області Блаушем В.В., відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191 та ч.2 ст.204 КК України.

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191 та ч.2 ст.204 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28 травня 2020 вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2019 року змінено в частині призначеного покарання, постановлено вважати ОСОБА_2 засудженим до покарання за ч.2 ст.204 КК України (в редакції закону від 12 серпня 2015 року) у виді штрафу в сумі 51 000 грн. з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання. За ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191 КК України ОСОБА_2 визначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. Призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення.

Постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2020 року ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 28 травня 2020 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2019 року скасовано, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.2 ст.204 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості осіб в суді і вичерпаністю можливості їх отримання.

Постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2019 року скасовано, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.2 ст.204 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості осіб в суді і вичерпаністю можливості їх отримання.

Постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року залишено без змін.

Незаконно перебував під слідством та судом з 11 березня 2016 року по 26 жовтня 2022 року, що становить 79 місяців 16 днів.

Крім того, в ході здійснення кримінального провадження проведено обшуки, вилучено транспортний засіб марки Форд моделі Транзит з номерним знаком НОМЕР_1 , транспортний засіб марки Черокі моделі Гранд з номерним знаком НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2016 року до ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, відповідно до якого було зобов`язано прибувати до слідчого за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місце проживання, здати на зберігання до слідчого відділу Управління СБ України в Чернівецькій області паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Крім того, з червня 2016 по 26 жовтня 2022 року вимушений був з`являтись в судові засідання.

Внаслідок вказаних дій було спричинено моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків, погіршенні відносин з оточуючими людьми, рідними, у душевних стражданнях у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, приниженням честі і гідності, позбавленням можливості користуватись своїм майном, свободи пересування, погіршенні самопочуття, сну, апетиту, розвитком антено-невротичного синдрому, язви шлунку.

Розмір компенсації моральної шкоди становить за час перебування під слідством та судом 800000 грн, за проведення незаконних обшуків 100000 грн, позбавлення можливості користуватись майном 100000 грн, незаконне обрання запобіжного заходу та позбавлення свободи пересування 100000 грн, обов`язку 70 разів з`являтись за викликами слідчих органів та суду 100000 грн.

Просив стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в сумі 1200000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 450 000 грн.

В решті відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2023 року змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди, збільшивши до 1200000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 тривалий час перебував під слідством і судом, фактично був засудженим до позбавлення волі за вчинення двох тяжких умисних злочинів, що завдало сильних душевних та психічних страждань, як наслідок захворів, став інвалідом. Також мав доводити свою невинуватість, протягом тривалого часу не мав можливості вільно пересуватись, користуватись своїм майном, яке було вилучене під час обшуку.

Посилається на те, що звертаючись до суду, обгрунтовував розмір заподіяної моральної шкоди тим, що внаслідок незаконного пред`явлення обвинувачення за ознаками злочинів, передбачених ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191 та ч.2 ст.204 КК України, зазнав глибоких фізичних, душевних, психічних страждань та хвилювань, через що погіршилось здоров`я та можливість реалізації своїх звичок та бажань.

Заподіяння моральної шкоди також пов`язував зі здійснення незаконного обшуку житла, неправомірного вилучення майна під час обшуку та накладення арешту, що призвело до обмеження вільного володіння своїм майном, втручання в приватне життя.

Вказував, що понад сім років змушений був відвідувати правоохоронні органи та судові засідання, витрачати на це кошти, здоров`я, що суттєво вплинуло на життя.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Чернівецька обласна прокуратура у відзиві просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вказує, що період перебування ОСОБА_2 під слідством і судом з 11 березня 2016 року по 14 травня 2021 року та з 10 листопада 2021 року по 09 лютого 2022 року, тобто 65 місяців 1 день, оскільки ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року, яка скасована постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року, вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2019 року скасовано, закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.2 ст.204 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості осіб в суді і вичерпаністю можливості їх отримання.

Суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди коштів в сумі 450000 грн, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, ураховуючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Вважає, що ОСОБА_2 не обґрунтовано розмір моральної шкоди в сумі 1200000 грн, не доведено отримання інвалідності унаслідок кримінального переслідування, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, глибину фізичних, душевних, психічних страждань, втручання у приватне життя, порушення нормальних життєвих зв`язків.

Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області у відзиві просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Зазначає, що всі слідчі та процесуальні дії, які проводилися органом досудового розслідування стосовно ОСОБА_2 , виконувалися з дотриманням правил судового контролю на відповідній стадії розслідування кримінального провадження, тобто на виконання відповідних ухвал слідчого судді.

За даних обставин відсутній критерій незаконності у діях та рішеннях органу, що здійснює досудове розслідування, стосовно ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року не констатовано порушень процесуального законодавства на етапі досудового розслідування і не визнано відповідні докази недопустимими з цих підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 не доведено обгрунтованість диференційного підходу до визначення розміру завданої моральної шкоди.

Вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в сумі 1200000 грн спрямовані на безпідставне збагачення за рахунок Держави шляхом стягнення коштів з державного бюджету України.

Державна казначейська служба України у відзиві просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вказує, що Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» моральна шкода не презюмується і має бути доведена відповідно до вимог чинного законодавства.

Визначений ОСОБА_2 розмір відшкодування моральної шкоди є надмірним і не відповідає засадам розумності та справедливості, ОСОБА_2 не доведено, що душевні страждання та моральні переживання, порушення нормальних життєвих зв`язків та інше стало наслідком саме неправомірних дій та рішень органу досудового розслідування.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Чернівецької обласної прокуратури, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури частково, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, в сумі 450000 грн.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 має право на відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у зв`язку із закриттям ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року кримінального провадження щодо ОСОБА_2 за обставин не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпання можливостей їх отримання.

Визначаючи розмір моральної шкоди судом першої інстанції враховано строк перебування ОСОБА_2 під слідством та судом, який становить 65 місяців 1 день, тривалість виконання вимог запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, обмеження права користування своїм майном, глибину душевних та фізичних страждань.

Водночас суд першої інстанції вважав, що визначення моральної шкоди в сумі 450000 грн відповідає принципу розумності та справедливості.

Разом з тим суд першої інстанції вважав недоведеним застосування ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 квітня 2016 року запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, встановлення ОСОБА_2 інвалідності другої групи пов`язане з кримінальним переслідуванням.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що 11 березня 2016 слідчим управління Служби безпеки України в Чернівецькій області Петращуком В.П. повідомлено про підозру ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000503, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 червня 2014, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191 та ч.2 ст.204 КК України.

26 травня 2016 року слідчим управління Служби безпеки України в Чернівецькій області Петращуком В.П. складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000012, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2016, затверджений прокурором з питань нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби прокуратури Чернівецької області Блаушем В.В., відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191 та ч.2 ст.204 КК України.

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191 та ч.2 ст.204 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28 травня 2020 вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2019 року змінено в частині призначеного покарання, постановлено вважати ОСОБА_2 засудженим до покарання за ч.2 ст.204 КК України (в редакції закону від 12 серпня 2015 року) у виді штрафу в сумі 51 000 грн. з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання. За ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191 КК України ОСОБА_2 визначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. Призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення.

Постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2020 року ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 28 травня 2020 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2019 року скасовано, закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.2 ст.204 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості осіб в суді і вичерпаністю можливості їх отримання.

Постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2019 року скасовано, закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.2 ст.204 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості осіб в суді і вичерпаністю можливості їх отримання.

Постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року залишено без змін.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 квітня 2016 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_2 запобіжний захід особисте зобов`язання та зобов`язано терміном до 04 червня 2016 року виконувати наступні обов`язки: прибувати до слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Чернівецькій області за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місце проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до слідчого відділу Управління СБ України в Чернівецькій області паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

За довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 30 вересня 2023 року серія 12ААВ №504228 ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання на строк до 15 вересня 2023 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини п`ятої статті 9, частини шостої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, частини п`ятої статті 5 Конвенції кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

На підставі статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 1 Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (частина 2 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається) моральна шкода.

Частиною 1, 5, 6 статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до частини другої, третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що встановлений на час розгляду справи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до пункту 9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що «[…] визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

З урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд може збільшити розмір відшкодування, обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18).

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2019 року скасовано, закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.2 ст.204 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості осіб в суді і вичерпаністю можливості їх отримання.

Постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року залишено без змін.

З огляду на наведене не заслуговують на увагу посилання Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області в апеляційній скарзі на відсутність порушень процесуального законодавства на етапі досудового розслідування.

Так, закриття ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.191, ч.2 ст.204 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості осіб в суді і вичерпаністю можливості їх отримання свідчить про те, що ОСОБА_5 притягнуто до кримінальної відповідальності незаконно.

Отже, ОСОБА_2 має право на відшкодування моральної шкоди, яку необхідно визначати виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, тобто з 11 березня 2016 вручення слідчим управління Служби безпеки України в Чернівецькій області Петращуком В.П. повідомлення про підозру ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000503, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 червня 2014, до постановлення ухвали Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року та з ухвалення постанови Верховного Суду від 10 листопада 2021 року до постановлення ухвали Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року, що становить 65 місяців 1 день.

Судом першої інстанції при визначенні строку перебування ОСОБА_2 під слідством та судом, правильно вирахувано період касаційного провадження, що узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом, зокрема, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 295/692/17 (провадження № 61-7534св18).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня 6700 грн.

Тому мінімальний гарантований розмір компенсації моральної шкоди становить 435723 грн 33 коп. ((65 місяці х 6700 грн = 355100 грн) + (1 днів х 6700 : 30 = 223 грн 33 коп)).

Натомість, судом першої інстанції визначено розмір моральної шкоди в сумі 450000 грн.

При цьому судом першої інстанції враховано строк перебування ОСОБА_2 під слідством та судом, який становить 65 місяців 1 день, тривалість виконання вимог запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, обмеження права користування своїм майном, глибину душевних та фізичних страждань.

Водночас суд першої інстанції вважав, що визначення моральної шкоди в сумі 450000 грн відповідає принципу розумності та справедливості.

Заслуговують на увагу послання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано тривалості перебування під слідством і судом, тяжкості вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках.

Колегія суддів вважає, що ураховуючи обставини справи, тривалий період незаконного притягнення до кримінально відповідальності ОСОБА_2 протягом 65 місяців 1 дня, які вплинули на характер і обсяг душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_2 , їх тривалості, стан здоров`я ОСОБА_2 , тяжкості вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступеня зниження репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, і самої можливості такого відновлення у необхідному чи повному обсязі, а також з врахуванням засад розумності і справедливості, моральну шкоду слід визначити на рівні 650000 грн.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі.

Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Таким чином, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі № 910/23967/16 та Верховним Судом в постановах від 15 червня 2022 року у справі № 398/2910/20 та від 14 квітня 2020 року у справі №265/6121/18.

При цьому кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, а тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення. Саме такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) (пункт 6.21) та Верховний Суд у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 296/2190/17, від 27 липня 2021 року у справі № 454/2882/19 (провадження № 61-1891св21).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2023 року в частині стягнення з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 450000 грн на відшкодування моральної шкоди слід змінити з підстав, передбачених, п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2023 року змінити в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови.

Змінити резолютивну частину рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2023 року в частині стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 450000 грн.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 650000 грн.

В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 18 лютого 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О. О. Одинак