Провадження 2/193/150/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 квітня 2024 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

за участю секретаря судового засідання Авдонькіної Л. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І., про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

22.01.2024 представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки, ОСОБА_4 , якій за життя належав житловий будинок АДРЕСА_1 , що був придбаний ОСОБА_5 , батьком позивачки 15.07.1963 на підставі договору купівлі-продажу, де він проживав до дня своєї смерті разом із своєю дружиною ОСОБА_4 ..

Після смерті ОСОБА_4 у встановлений законом строк позивачка звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л. І. із заявою про прийняття спадщини, однак приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок було відмовлено у зв`язку із невідповідністю правовстановлюючого документу, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори від 15.07.1963, за р/№ НОМЕР_1 власником житлового будинку є ОСОБА_5 , проте згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.10.2018 його власником є ОСОБА_4 . Таким чином виникла невідповідність правовстановлюючого документа та державної реєстрації.

Посилаючись на те, що усунути розбіжності у документах щодо власника вищевказаного житлового будинку неможливо у зв`язку зі смертю його власника, представник позивачки просив ухвалити судове рішення про визнання за позивачкою, у порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , право власності на цей житловий будинок.

Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 25.01.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Окрім названого, за цією ухвалою також витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л. І. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 ..

Ухвалою судді від 20.02.2024 замінено первісного відповідача Вакулівську сільську раду Криворізького району Дніпропетровської області на належного відповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 18.03.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 08.04.2024.

Позивач у судове засідання не з`явилась, проте від її представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та без участі позивачки, позовні вимоги підтримав і наполягав на їхньому задоволенні.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, натомість надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення.

Третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І., також у судове засідання не з`явилась, натомість до суду надала заяву про розгляд справи без її участі.

Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 88 років померла ОСОБА_4 , мати позивачки ОСОБА_2 (а.с. 11,13).

Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 152/2021, відкритої після смерті ОСОБА_4 , зокрема з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.01.2022 за № 295952408 видно, що названий спадкодавець є власником вищевказаного житлового будинку, право власності вона набула на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.1963, посвідченого державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Литвин Н. Н. за реєстровим № 175 (а.с. 87).

Проте за постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л. І. від 04.02.2022 позивачці у видачі свідоцтва на право спадщину за законом на це нерухоме майно було відмовлено, оскільки згідно договору купівлі-продажу від 15.07.1963 власником житлового будинку є ОСОБА_5 (батько позивача та чоловік померлої ОСОБА_4 ), а відповідно до інформації, що міститься у реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником цього будинку значиться ОСОБА_4 (а.с. 94).

Окрім того, із матеріалів спадкової справи видно, що окрім позивача спадкоємцем першої черги є сестра позивача - ОСОБА_3 , відповідач по справі.

Згідно договору про поділ спадщини від 24.01.2022 посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л. І., р/№ 72, спадкоємці після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 між собою досягли домовленості з поділу спадщини, зокрема щодо житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який переходить у власність позивачки, ОСОБА_2 (а.с. 57-28).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 334 ЦК України якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Таким чином, суд знаходить належним обраний позивачкою спосіб захисту свого невизнаного права.

Визнання відповідачем пред`явленого до нього позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позовні вимоги позивачки про визнання права власності на житловий будинок ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І., про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І., адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 08 квітня 2024 року.

Суддя О. В. Томинець