справа №761/8402/23 головуючий у суді І інстанції Юзькова О.Л.
провадження № 22-ц/824/289/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Замковенком Русланом Миколайовичем, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що передана в заставу за договором позики грошей від 02 квітня 2021 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Вимоги заяви обґрунтував тим, що за умовами Договору позики грошових коштів від 02 квітня 2021 року, заявник прийняв у власність грошову суму у розмірі 3 783 520, 00 грн., що в еквіваленті за домовленістю становить 136 000, 00 доларів США зі строком повернення до 02 квітня 2023 року. З метою забезпечення обов`язків за Договором позики грошей укладено іпотечний договір, з накладанням заборони відчуження та здійснення державної реєстрації обтяжень прав на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Заявник зазначив, що готує позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання Договору позики грошей недійсним, а тому з метою унеможливлення відчуження єдиного нерухомого майна за іпотечним застереженням нерухомого майна на період воєнного стану, через виявлення факту порушення своїх прав як позичальника, просив вжити заходи забезпечення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року задоволено заяву представника ОСОБА_2 про забезпечення позову до його подачі, шляхом накладення арешту на нерухоме майно. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності №648-С/ЛІ від 07 травня 2003 року (бланк серії САА №950794).

26 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову вжитих судом за ухвалою від 10 березня 2023 року, мотивуючи тим, що ухвалою суду від 10 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним повернуто заявнику.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року, шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності №648-С/ЛІ від 07 травня 2003 року (бланк серії САА №950794).

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Замковенка Руслана Миколайовича, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023.

Апелянт зазначає, що суд помилково вважав встановленим, що позивач протягом 10 днів з моменту постановлення ухвали про забезпечення позову, звернувся до суду з позовом про визнання договору недійсним на підставі дослідження інформації з ЄДРСР, яка здобута самостійно судом і з власної ініціативи, а тому не відповідає критерію допустимості доказу.

На підставі вказаної інформації суд зробив висновок, що відкрите 28 липня 2023 року провадження у справі №761/13183/23 доводить факт звернення позивача з позовом протягом десяти днів з моменту постановлення ухвали про забезпечення позову.

Натомість, безпідставно не врахував копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року у справі №761/9621/23 про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, як неподаної. Хоча саме у цій справі позовна заява була подана в межах десятиденного строку, визначеного ч. 4 ст. 152 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Замковенком Русланом Миколайовичем, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

07 лютого 2024 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року без змін. Вказав, що кредитор намагається відчужити нерухоме майно, що перебуває в його власності, що може призвести до порушення прав позивача, а тому вжиття заходів забезпечення позову є виправданим та необхідним.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні адвокат Замковенко Р.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та скасувати арешт на квартиру.

В судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доводи апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала означеним вище вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції послався на те, що за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, 28 липня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі №761/13183/23 (провадження №2/761/6981/2023) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики від 02 квітня 2021 року, який надійшов до суду у квітні 2023 року.

Колегія суддів не може повною мірою погодитися з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є тимчасові обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

У частині 4 ст. 152 ЦПК України визначено процесуальний обов`язок заявника у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Наслідки невиконання означеної вимоги Закону визначені ч. 13 ст. 158 ЦПК України. Так, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

У постанові від 14 червня 2021 року Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи №308/8567/20 здійснив системне тлумачення частини першої статті 153, частини тринадцятої статті 158, частини першої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України та дійшов висновку, що:

- законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі;

- для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно;

- першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті;

- у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову;

- у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, з урахуванням висновків, викладених Верховним Судом в постанові від 14 червня 2021 року у справі №308/8567/20, процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову, передбачений ч. 13 ст. 158 ЦПК України, залежить від встановлення факту виконання чи невиконання заявником обов`язку подання позовної заяви.

З матеріалів справи встановлено, що у березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним (справа №761/9621/23, провадження №2/761/643/2023)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року у справі №761/9621/23 позовну заяву про визнання договору недійсним, подану ОСОБА_2 на виконання вимог частині 4 ст. 152 ЦПК України визнано неподаною та повернуто позивачу.

Згідно відмітки суду, вказана ухвала набрала законної сили 26 квітня 2023 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини та постановив оскаржувану ухвалу без додержання норм процесуального права, що мають значення для справи, оскільки не звернув увагу на те, що ухвалою суду від 10 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу, що є окремою, передбаченою п. 2 ч. 13 ст. 158 ЦПК України, підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на наведене, ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Замковенком Русланом Миколайовичем - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року скасувати.

Клопотання адвоката Замковенка Руслана Миколайовича про скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності №648-С/ЛІ від 07 травня 2003 року (бланк серії САА №950794).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено 09 квітня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова