Справа №672/10/24
Провадження №2/672/72/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м.Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Пономаренко Л.Е.,

за участю секретаря судового засідання Ратушняк Л.В.,

прокурора ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника Сатанівської селищної ради Зарічної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах- Сатанівської селищної ради до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сесії, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Волочиська окружна прокуратура в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах- Сатанівської селищної ради звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним рішення сесії, скасування державної реєстрації земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, рішенням Сатанівської селищної ради №38/11-2021 від 24.11.2021 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Сатанівської селищної ради, за межами населеного пункту с. Веселець (КОАТУУ: , Зона: 05, Квартал: 005). Сатанівської селищної ради, Хмельницького району, Хмельницької області. На підставі заяви ОСОБА_2 та даного рішення, ФОП ОСОБА_3 розроблено відповідний проект землеустрою. В подальшому, в Державному земельному кадастрі 22.02.2022 зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер :05:005:0035 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства. При наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з метою передачі у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_2 допущено ряд порушень, оскільки дана земельна ділянка не могла надаватись у власність під видом земель для ведення особистого селянського господарства, так як відноситься до земель водного фонду, що виключає право приватної власності на неї. За даних обставин просить позов задовольнити, визнати рішення Сатанівської селищної ради №38/11-2021 від 24.11.2021 недійсним та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному кадастрі.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити .

Представник Сатанівської селищної ради-начальник відділу земельних відносин Зарічна Т.С. позовні вимоги підтримала, пояснила, що питання надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розглядалося на постійній комісії з питань земельних відносин, екології містобудування, будівництва та благоустрою, просторового розвитку та охорони навколишнього природного середовища. Враховуючи, що зазначена комісія складається тільки з числа депутатів вони не врахували заперечення фахівців, в тому числі й її, як начальника відділу земельних відносин, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду і неможна змінювати її цільове призначення. Однак заперечення не були враховані, депутатська комісія прийняла позитивне рішення і на розгляд сесії міської ради було винесено проект про задоволення заяви ОСОБА_2 .

Відповідач в ході судового розгляду неодноразово змінював свою позицію відносно визнання позову. Спочатку наголошував на визнанні позову, потім заперечував проти задоволення позову, потім знов змінив свою позицію, зазначивши, що розуміє неможливість передачі у власність земельних ділянок водного фонду, однак вважає, що витратив значну кількість коштів, так як не знав, що дана земельна ділянка відноситься до земель водного фонду і не може бути передана йому у власність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Судом встановлено, що прокурором дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», однак Сатанівська селищна рада не виявила бажання самостійно звертатися за захистом своїх.

Таким чином, суд вважає доведеним право прокурора на звернення до суду з метою недопущення незахищеності інтересів держави.

Судом встановлено, що рішенням одинадцятої сесії восьмого скликання Сатанівської селищної ради №38/11-2021 від 24.11.2021 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2.0000 га із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Сатанівської селищної ради, за межами населеного пункту с. Веселець (КОАТУУ: , Зона: 05, Квартал: 005). Сатанівської селищної ради, Хмельницького району, Хмельницької області. На підставі заяви ОСОБА_2 та даного рішення, ФОП ОСОБА_3 розроблено відповідний проект землеустрою. В подальшому, в Державному земельному кадастрі 22.02.2022 зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер :05:005:0035 площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства. Відомості про державну реєстрацію речових прав на дану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 19, 58, 59, 60, 61, 62, 83 Земельного кодексу України та ст. ст. 4, 88, 89, 90 Водного кодексу України при наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з метою передачі у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_2 , оскільки дана земельна ділянка не могла надаватись у власність під видом земель для ведення особистого селянського господарства, так як відноситься до земель водного фонду, що виключає право приватної власності на неї.

Згідно інформаційного листа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №316/281-23 від 02.02.2023, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0035 перетинає межі земельної ділянки водного фонду, що підтверджується витягом із Публічної кадастрової карти і відкритих даних Державного земельного кадастру, які містяться за посиланням - https://kadastr.live/.

Факт перебування в межах вказаної земельної ділянки водного об`єкта підтверджується інформацією Регіонального офісу водних ресурсів у Хмельницькій області (лист від 06.02.2023 №301).

Згідно із цієї інформацією через земельну ділянку із кадастровим номером :05:005:0035 протікає пересихаючий струмок без назви-права притока р. Сквила - права притока р. Смотрич - ліва притока р. Дністер (район басейну р. Дністер), на якому у багатоводні роки утворюється природна водойма. В середні по водності та у маловодні роки струмок пересихає відповідно і пересихає природна водойма. При формуванні дощового паводку та весняної повені в середні по водності роки, відновлюється стік в струмку і тимчасово утворюється природна водойма. Гідротехнічна споруда відсутня.

Факт перетину земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0035 земельної ділянки водного фонду підтверджується доданим викопіюванням до заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою №6229/Р-23-2021 від 09.11.2021 та вказаним проектом землеустрою.

Окрім цього, факт віднесення даної земельної ділянки до земель водного фонду підтверджується неодноразово прийнятими наказами ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (вказані накази наявні в матеріалах справи) в межах цього ж кварталу.

Відповідно до п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктомправа власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі водного фонду (пункт "є" ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України).

Статтею 58 Земельного кодексу України передбачено, що до земель водного фонду належать, зокрема, землі зайняті:

морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами;

прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно із ст. 1 Водного кодексу України водний об`єкт природний або штучно створений елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт).

Земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності (частина перша статті 60 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 88 Водного кодексу України.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких розташовані водні об`єкти та і землі, на яких хоча й не розташовані такі об`єкти, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Отже землі під водними об`єктами та землі прибережних захисних смуг таких об`єктів є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у Земельному кодексі України та Водному кодексі України.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 04.04.2020 у справі №372/1684/14-ц) вказує на те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт "ґ").

Приписи ч. 2 ст. 59 Земельного кодексу України передбачають можливість передання земель водного фонду у приватну власність тільки у випадку безоплатного передання громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у власність замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Інших випадків, за яких можна набути право приватної власності на земельні ділянки водного фонду, у ЗК України немає.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів (ч.2 ст. 60 ЗК України, ч. 2 ст. 88 ВК України).

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту (ч. 3 ст. 60 ЗК України).

За приписами ст. ст. 61, 62 ЗК України, ст. ст. 89, 90 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування.

Так, земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо (ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України).

Отже, за змістом зазначених норм права, стосовно земель водного фонду закон установлює пріоритет державної, комунальної власності на землю над приватною і, крім того, прямо забороняє органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади передавати у приватну власність землі водного фонду, крім замкнених природних водойм загальною площею до 3 гектарів.

Крім цього, необхідно врахувати, що відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не означає відсутність самої прибережної захисної смуги. Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц.

Враховуючи викладене, як на момент прийняття рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою з метою передачі у власність спірної земельної ділянки, так і на даний час спірна земельна ділянка в силу приписів ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України та ст. 4 Водного кодексу України належить до земель водного фонду за фактом знаходження на ній водного об`єкта та його прибережної захисної смуги.

Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

За правилами статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю у поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 14, 19 Конституції України).

Отже, правовідносини, пов`язані із вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0035 порушено порядок встановлення її цільового призначення: 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: Землі сільськогосподарського призначення, вид використання: Для ведення особистого селянського господарства, оскільки в силу вимог статті 58 ЗК України спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду.

Тобто, таким чином, в державному земельному кадастрі була сформована нова земельна ділянка зі зміненим цільовим призначенням без належної правової підстави.

Що стосується вимоги про визнання недійсним рішення Сатанівської селищної ради, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зроблено висновок, що «рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (провадження № 12-95гс19, пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19, пункт 52)). Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - «суд знає закони» (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19, пункт 50), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19, пункт 84), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 101) та інші).

Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призведе до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою.

У відповідача не виникло право власності на спірну земельну ділянку, тобто прийняття оспорюваного рішення не призвело до наслідків зміни права власності. Виходячи з викладеного вимоги щодо визнання недійсним рішення сесії, не є ефективним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові в цій частині.

В той же час судом встановлено, що внаслідок розроблення проекту землеустрою було внесено в Державний земельний кадастр земельну ділянку як новосформовану земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Зазначена безпідставна зміна цільового призначення спірної земельної ділянки обмежує право власника на її володіння та розпорядження, а тому позовні вимоги щодо усунення перешкоди територіальній громаді в особі Сатанівської селищної ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0035 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково на 50%, судовий збір, сплачений за подання позову підлягає стягненню з відповідача на користь Хмельницької обласної прокуратури в розмірі 2684 грн.00 коп.

Керуючись ст. ст. 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, УХВАЛИВ:

Позов Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах- Сатанівської селищної ради до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сесії, скасування державної реєстрації земельної ділянки задовольнити частково.

Усунути перешкоди територіальній громаді в особі Сатанівської селищної ради () у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0035.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Хмельницької обласної прокуратури (Хмельницька обласна прокуратура, , Держказначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, р/р НОМЕР_1 ) 2684 грн.00 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Позивачі: Волочиська окружна прокуратура, місце знаходження: вул.Слави, буд.8, м.Волочиськ Хмельницька область, 31200.

В інтересах держави в особі-Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, місце знаходження: вул.Бузкова, 135 Ж, селище Сатанів Хмельницький район Хмельницька область,32034, Код .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.Е.Пономаренко