08.04.2024 227/3660/23
08 квітня 2024 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Здоровиці О.В.
розглянувши в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Гос Володимир Васильович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
Зміст позовних вимог.
Позивач в інтересах якого діє адвокат Гос В.В. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2016 року з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період проживання разом у них народилася дитина, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З літа 2017 року вони з відповідачем припинили фактичні шлюбні відносини, та їх малолітній син деякий час залишався проживати разом із батьком на утримання якого вона сплачувала аліменти відповідно до рішення суду. Починаючи з березня 2022 року син ОСОБА_4 проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. З 06.02.2023 року відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.06.2023 року з неї припинено стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 . Проте відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.
Аргументи інших учасників справи.
Відповідач правом надання відзиву на позов не скористався.
Рух справи.
Ухвалою суду від 28.12.2023 року позовна заява залишена без руху.
Ухвалою суду від 10.01.2024 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Обставини, що встановлені судом.
Позивачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією паспорта громадянина України та свідоцтвом про шлюбу (а.с.10, 23)
Позивач ОСОБА_1 , є матір`ю, а відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.29)
Позивач стверджує, що сторони проживають окремо, дитина сторін проживає разом з позивачем .
Факт проживання дитини із позивачем на території Чеської Республіки підтверджується долученими до матеріалів справи довідкою про навчання ОСОБА_7 , відповідно до якого він є учнем 8а Основної шкоди ім. Яна Веріха (м. Прага), навчальний рік 2022/2023 та табелем оцінок відповідно до якого ОСОБА_3 навчався у 7Б класі, Основної шкоди ім. Яна Веріха (м. Прага), навчальний рік 2021/2022. (а.с.64-69)
Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що на теперішній час син ОСОБА_4 знаходиться на її повному утриманні, відповідач в свою чергу добровільно не надає допомоги на утримання дитини.
Відповідач є працездатною людиною, відомостей про тяжкий стан здоров`я, перебування на обліку, наявність хронічних захворювань та інших утриманців суду не надано.
Позиція суду та норми права, застосовані судом.
Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В судовому засіданнні достовірно встановлено, що неповнолітня дитина, батьками якої є сторони у справі проживає з матірью та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і зобов`язаний, відповідно до ст.ст.180,181 СК України утримувати свого неповнолітнього сина.
Даних про те, що відповідач надає таке утримання своєму неповнолітньому сину, в судовому засіданні не встановлено, як і не встановлено, що останній за станом здоров`я або в силу інших об`єктивних причин не має можливості надавати матеріальне утримання сину в розмірі, який просить стягнути позивач.
Відповідач, буду обізнаним про існування даної справи на розгляді у суді, отримавши копію позову з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження від 10.01.2024 року, правом подачі відзиву на позов не скористався та будь-яких клопотань до суду не направляв.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 26.12.2023 року. Тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються.
Враховуючи наведене, позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», станом на день звернення позивачем до суду (станом на 26.12.2023 року), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1342,00 грн).
Таким чином за подання цього позову до суду позивач, в разі його не звільнення від сплати судового збору, повинен був сплатити 1073,60 грн судового збору.
Відповідно до ч.8 ст.14 ЦПК України, особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Матеріалами справи підтверджується, що звернення з вказаним позовом здійснювалось представником позивача - адвокатом Гос В.В. в електронній формі через "Електронний суд".
Відповідно до ч.3 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, враховуючи наведені норми, категорію спору, позивач мав би сплатити судовий збір, як за позов майнового характеру в розмірі 1073,60 грн з застосуванням коефіцієнту 0,8. Тобто при зверненні до суду з позовом позивач мав би сплатити 858,88 грн (1073,60 грн х 0,8 = 858,88 грн).
Враховуючи наведене та правила ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 858,88 грн.
Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню, на підставіст.141 ЦПК України, судові витрати в дохід держави в розмірі 858,88 грн.
У відповідності до п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 77-81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Гос Володимир Васильович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.12.2023 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 858,88 грн (вісімсот пятдесят вісім гривень 88 копійок).
Рішення в частині стягнення суми аліментів за місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони, яким повне рішення суду не було вручено у день його складення, мають право, відповідно до ч.2ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Копію рішення направити сторонам.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача, адвокат Гос Володимир Васильович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5290 від 17.12.2018 року, адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя О.В. Здоровиця

08.04.24