Справа № 128/4949/23
Провадження №22-ц/801/896/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач :Голота Л. О.
УХВАЛА

11 квітня 2024 рокуСправа № 128/4949/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі № 128/4949/23 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

15.03.2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга (вх № 2613) ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року.

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано заяву про звільнення від сплати судового збору на підставі статті 136 ЦПК України, пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки сума, яку потрібно сплатити за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції є непід`ємна, враховуючи його майновий стан. До апеляційної скарги додано наступні документи : копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-підприємців про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 11.12.2023 року; копію довідки (нечитабельна і відсутня дата її видачі та відомості про орган, який її видав).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.03.2024 року заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року у даній справі залишено без руху та надано строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, а також строк для усунення інших недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснено, що в разі невиконання вимог ухвали, заявнику буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження або скарга буде вважатися неподаною і повернута особі, яка її подала.

2.04.2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява (вх. № 3249) ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з тих підстав, що ухвалу суду першої інстанції заявник отримав 28.12.2023 року та в цей же день подав на неї апеляційну скаргу вперше, яку повернуто ухвалою Вінницького апеляційного суду від 9.01.2024 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України. В подальшому заявник ще двічі звертався із апеляційними скаргами, які також було повернуто апеляційним судом. Не погоджуючись із підставами повернення апеляційних скарг ОСОБА_1 знову звернувся з апеляційною скаргою. Стверджує, що докази отримання копії ухвали суду від 7.12.2023 року надати він немає можливості так як конверт втрачено, а поштове повідомлення про вручення поштового відправлення міститься в матеріалах справи.

Також повторно просить задовольнити його клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки подати довідку про відсутність доходів за 2023 рік заявник не мав можливості на час подання апеляційної скарги вперше та усунення недоліків апеляційної скарги, оскільки на момент подання апеляційної скарги у грудні 2023 року за четвертий квартал таких відомостей не було.

Ознайомившись із поданою заявою, суд вважає, що пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга - поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Щодо дотримання строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як видно із матеріалів справи, ухвала Вінницького районного суду Вінницької області постановлена 7.12.2023 року, копію зазначеної ухвали отримано ОСОБА_1 26.12.2024 року /а. с. 22/.

28.12.2024 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року /а. с. 14-17/, яку ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29.12.2023 року повернуто ОСОБА_1 з тих підстав, що апеляційна скарга не підписана заявником (пункт 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України). Роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги /а. с. 19-20/. Копію ухвали від 29.12.2023 року отримано ОСОБА_1 10.01.2024 року, про що свідчить відстеження з веб-сайту «Укрпошта» за № 982.

19.01.2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх № 619) на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року /а. с. 29-32/, яку ухвалою апеляційного суду від 12.02.2024 року повернуто ОСОБА_1 (частина друга статті 357, частина третя статті 185 ЦПК України) /а. с. 46-48/.

4.03.2024 року ОСОБА_1 втретє звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх № 2161), яку ухвалою апеляційного суду від 6.03.2024 року повернуто ОСОБА_1 з тих підстав, що апеляційна скарга не підписана заявником (пункт 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України). Роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги /а. с. 54/.

15.03.2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшла вчетверте апеляційна скарга (вх № 2613) ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає про те, що ухвалу суду першої інстанції заявник отримав 28.12.2023 року та в цей же день подав на неї апеляційну скаргу вперше, яку повернуто ухвалою Вінницького апеляційного суду від 9.01.2024 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України. В подальшому заявник ще двічі звертався із апеляційними скаргами, які також було повернуто апеляційним судом. Не погоджуючись із підставами повернення апеляційних скарг ОСОБА_1 знову звернувся з апеляційною скаргою. Стверджує, що докази отримання копії ухвали суду від 7.12.2023 року надати він немає можливості так як конверт втрачено, а поштове повідомлення про вручення поштового відправлення міститься в матеріалах справи. При поверненні йому апеляційної скарги з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційним судом не враховано вимоги частини четвертої статті 263 ЦПК України та судову практику ВС, викладену в постанові від 26.10.2022 року по справі № 120/11814/21, від 17.05.2023 року по справі № 120/2366/22.

З урахуванням дати прийняття оскаржуваного судового рішення, дати отримання копії оскаржуваної ухвали суду, дати звернення з апеляційною скаргою вперше і того, що, судовими рішеннями заявнику роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги, того, що судові процедури повинні бути справедливими, апеляційний суд вважає, що пропущений строк на апеляційне оскарження має бути поновлений.

Щодо поданого повторно клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (частина перша, третя статті 136 ЦПК України).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року

№ 3674-VI (далі Закон № 3674-VI), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору здійснюється на розсуд суду та не є його обов`язком.

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, оскільки сума, яку потрібно сплатити за подання апеляційної скарги на ухвалу суду є непід`ємна, враховуючи його майновий стан.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що ОСОБА_1 надано суду інформацію з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про відсутність доходів за період з 3 квартал 2022 року по 3 квартал 2023 року.

Водночас надані відомості не містять інформації про наявність чи відсутність всіх можливих доходів заявника за попередній календарний рік.

Копія довідки, згідно якої ОСОБА_1 станом на 10.04.2023 року не отримує житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки зазначена довідка є нечитабельною, з неї не вбачається дата її видачі та орган, що її видав. Окрім цього, зазначена довідка не є документом, із якого можливо встановити суму доходу позивача за попередній календарний рік.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12.02.2024 року у даній справі відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року. Апеляційним судом надано оцінку інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків про відсутність доходів за період з 3 квартал 2022 року по 3 квартал 2023 року у даній справі та вставнолено, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

За змістом статей 185, 357 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Натомість обставини, які стали підставою для повернення апеляційної скарги ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12.02.2024 року, існувати не перестали, оскільки ОСОБА_1 , не врахувавши викладені у вказаній ухвалі роз`яснення, повторно подав апеляційну скаргу з клопотанням про звільнення від сплати судового збору. Такі дії можуть свідчить про те, що заявник намагається отримати протилежну оцінку обставин, які апеляційний суд у цій справі вже визнав підставою для повернення скарги.

Об`єктивних перешкод для врахування роз`яснень викладених в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 12.02.2024 року ОСОБА_1 не мав.

Оскільки на даний час не усунені обставини, які стали підставою для повернення апеляційної скарги ухвалою апеляційного суду від 12.02.2024 року, апеляційна скарга від 15.03.2024 року також підлягає поверненню особі, яка її подала.

Звертаючись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 не надав нових доказів на підтвердження свого майнового стану.

З огляду на положення пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 3674-VI належними доказами скрутного матеріального становища, які повністю відображатимуть розмір річного доходу позивача, слід вважати відомості органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік в сукупності із відомостями Державної податкової служби України про наявність/відсутність інших доходів за попередній календарний рік (ухвала ВС від 25 січня 2024 року по справі №320/7475/23).

Суд звертає увагу на те, що розмір судового збору, який заявнику слід сплатити за подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду не є значним та становить 605,60 грн, а тому не може обмежувати право особи на доступ до правосуддя.

Підстави, які зазначені ОСОБА_1 не можна вважати достатніми для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, оскільки заявником не надано належних доказів в їх сукупності на підтвердження скрутного майнового стану та неможливості сплати судового збору (доказів про те, що заявник не перебуває в центрі зайнятості, відсутності у нього рухомого та нерухомого майна, довідки з Пенсійного фонду України).

Такими документами, наприклад, також можуть бути довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо (ухвала ВС від 24 січня 2024 року по справі № 128/4411/23).

Оскільки наведені в заяві про звільнення від сплати судового збору доводи не підтверджують скрутний майновий стан заявника та відсутність у нього можливості сплатити судовий збір, та не дають змоги в повній мірі оцінити його майновий стан, у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги необхідно відмовити.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Копію ухвали суду від 25.03.2024 року отримано ОСОБА_1 29.03.2024 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 164.

У визначений ухвалою суду від 25.03.2024 року строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду ОСОБА_1 доказів сплати судового збору не надано.

Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 з апеляційною скаргою було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, в задоволенні якої ухвалою апеляційного суду від 25.03.2024 року відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху, на виконання вимог ухвали заявником повторно подано клопотання про звільнення від сплати судового збору в задоволенні якого судом апеляційної інстанції відмовлено, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року не відповідає вимогам ЦПК України і протягом зазначеного судом строку недоліки апеляційної скарги заявником усунуті не були, відтак апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Колегія суддів вважає необхідним звернути увагу ОСОБА_1 на те, що неодноразове подання апеляційної скарги без усунення обставин, що стали підставою для її повернення, може бути визнано зловживанням процесуальними правами.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства (частина перша та друга статті 44 ЦПК України). Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Керуючись статтями 126, 127, 185, 357, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року по справі № 128/4949/23 за його апеляційною скаргою від 15.03.2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 7.12.2023 року у справі № 128/4949/23 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії - вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи, а особі, що подала апеляційну скаргу, також надіслати апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський