Справа № 702/964/23
Провадження №2/702/69/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Нейло І.М.,

за участю

секретаря судового засідання Прилуцької О.І.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , згідно якого просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 23188 грн., а також витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 9-2 від 05.03.2021, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку НОМЕР_1 , емітовану АТ "Універсалбанк", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилась перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повернула. 17.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» було укладено Договір відступлення права вимоги № 17/06/2021 Р/М-3 від 17.06.2021, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним Договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». Станом на 07.11.2023 заборгованість відповідача становить у розмірі 23188 гривень, що складається: з 4000 грн. заборгованості за кредитом; 2388 грн. заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 05.03.2021 по 04.04.2021 р.; 16800 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 05.04.2021 по 02.08.2021р. Між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" та ТОВ «ФК «Ріальто», 17.06.2021 було укладено Договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 9-2 від 05.03.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором.

Ухвалою від 02.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та задоволено клопотання сторони позивача про витребування з АТ КБ «Універсал банк» письмових доказів.

Представник позивача - адвокат Руденко К.В., якого було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача - адвокат Мазай Н.В., в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту та відсотків, відповідно до п. 1.2. кредитного договору. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за ч.2 ст. 624 ЦК України в сумі 16800 грн. просила відмовити у зв`язку з ненаданням належного розрахунку а також порушенням принципу розумності та справедливості нарахованих відсотків, які значно перевищують тіло кредиту. Крім того представник відповідача заперечувала щодо стягнення витрат на правову допомогу, в тому розмірі який був заявлений позивачем, оскільки справа є нескладною та її підготовка не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, тому вважає витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 завищеними.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" та ТОВ «ФК «Ріальто» 17.06.2021 було укладено договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 9-2 від 05.03.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». /а.с.64/.

05.03.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" та ОСОБА_2 було укладено договір № 9-2 від 05.03.2021 у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Відповідно до договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 4000 гривень строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ "Універсалбанк", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту (а.с. 21-24).

Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".

ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 4000 гривень, що не заперечувалось представником відповідача.

АТ «Універсал банк» на запит суду надало виписку по рахунку ОСОБА_2 , згідно якої вбачається, що 05.03.2021 на картковий рахунок відповідача був зарахований переказ від monetka.ua на суму 4000 гривень. /а.с. 120/.

Встановлено, що відповідно до укладеного договору ОСОБА_2 мала повернути ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" 4000 гривень у строк до 04.04.202. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернула.

Згідно п. 1.2 договору сторони погодили, процентну ставку за користування кредитом 1, 99% від суми кредиту за кожен день користування у межах строку дії договору.

Відповідно до п. 3.3. договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3. цього договору.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за кредитним договором № 9-2 від 05.03.2021 складає: сума основного боргу - 4000 грн.; проценти відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом, за період з 05.03.2021 по 04.04.2021 - 2388 гривень.; проценти відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 05.04.2021 по 02.08.2021 - 16800 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи визнання представником відповідача позовних вимог в частині заборгованості за тілом кредиту та відсотків відповідно до п. 1.2. кредитного договору, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Перевіряючи нарахування відсотків за неправомірне користування кредитними коштами після спливу визначеного договором строку, суд зазначає про таке.

Так, згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки (ст.551 ч.3, ст.616 ч.2 ЦК України), штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку, відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та зокрема зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі №902/417/18, а також у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2021 року по справі №921/395/20.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного та приймаючи до уваги, що розмір нарахованих кредитодавцем і пред`явлених до стягнення позивачем у даній цивільній справі процентів за неправомірне користування відповідачем кредитним коштами на підставі ст.625 ч.2 ЦК України та п.3.3 кредитного договору № 9-2 від 05.03.2021 значно перевищує як розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту, так і розмірі заборгованості за процентами за правомірне користування кредитом протягом строку кредитування, керуючись наведеним вище правовим висновком та загальними засадами цивільного судочинства у вигляді справедливості, добросовісності та розумності, які не дозволяють учасникам цивільних правовідносин використовувати передбачену ст.625 ч.2 ЦК України міру особливої відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як засіб збагачення кредитора, суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру процентів за неправомірне користування кредитом із 16800 гривень до 4000 гривень.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 гривень та витрати зі сплати судового збору.

Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу разом з позовною заявою представником були надані наступні копії документів: договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022; довіреність від 15.03.2023, акт приймання-передачі наданих послуг № 154 від 31.07.2023 року; платіжне доручення про перерахування позивачем грошових коштів за надання юридичних послуг/ а.с. 73-81/.

Як вбачається з акту приймання-передачі наданих адвокатом Руденко К.В. послуг, ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" були наступні юридичні послуги: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості - 8000 грн.; складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику - 1000 грн, всього до сплати - 9000 грн., які були оплачені ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" шляхом оплати коштів в безготівковій формі, що підтверджується платіжною інструкцією №736 від 01.08.2023 року. /а.с.81/.

Зазначені вище докази в матеріалах справи свідчать про реальність надання ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" адвокатом - Руденко К.В. правової допомоги в рамках укладеного між ними договору, а саме: складання позовної заяви про стягнення заборгованості та складання та надсилання адвокатського запиту.

У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відтак, із врахуванням складності справи (справа була розглянута в порядку спрощеного провадження, представник позивача участі у справі не приймав) обсягу і складності виконаної адвокатом роботи (складання позовної заяви про стягнення заборгованості та клопотання про витребування доказів, формування пакету документів, подача до суду позовної заяви з додатками), значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, тому суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. є завищеними, що суперечить принципу співмірності розподілу судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, позицію представника відповідача, яка не погоджувалась з сумою витрат на правову допомогу, дотримуючись принципів розумності та співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для цієї справи слід зменшити, встановивши такий у сумі 3000 грн.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача в сумі 1202,16 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог (2684 х 44,79%).

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 27, 60, 141, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто" (м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 4, ) заборгованість за кредитним договором № 9-2 від 05.03.2021 року в розмірі 4000 грн. основного боргу, 2388 грн. заборгованості за нарахованими відсотками відповідно до п. 1.2 кредитного договору; 4000 грн. заборгованості за нарахованими відсотками відповідно до п. 3.3. кредитного договору, що в сукупності складає 10388 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто" (м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 4, ) витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн. та витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог 1202 грн. 16 коп.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 02.04.2024р.

Суддя: І.М. Нейло