Дата документу 02.04.2024Справа № 554/3180/23
Провадження № 2/554/286/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

за участю прокурора ОСОБА_1 , представника відповідача Полтавської міської ради Дзюбло О.І., представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтава цивільну справу за позовом Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтави та в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до Полтавської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департамент земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди та повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

Заступник керівника Полтавської обласної прокуратури Титарчук І. звернувся до суду в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтави та в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до відповідачів Полтавської міської ради, ОСОБА_2 , в якому прохав:

визнати незаконним та скасувати рішення 28 сесії 7 скликання Полтавської міської ради від 29.11.2019 в частині затвердження технічної документація із землеустрою та передачі громадянину ОСОБА_2 в оренду строком на 5 років земельної ділянки площею 0, 2139 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:012:0211, та яким визначено право на земельну ділянку відповідно до частки, визначеної проектом розподілу території (п.40 рішення);

визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між Полтавською міською радою та Аль Саєд Колаб Мохсен 26.11.2019, зареєстрований 26.12.2019 у виконкомі Полтавської міської ради за № 436-П (право оренди зареєстровано 13.01.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області);

зобов`язати ОСОБА_2 повернути Полтавській міській раді частину земельної ділянки з кадастровим номером :15:012:0211, площею 0, 0401 га, за адресою: АДРЕСА_1 ;

стягнути з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір у сумі 8 052 грн.

В обґрунтування позову вказав, що Полтавською обласною прокуратурою під час здійснення представницьких повноважень у сфері земельних відносин встановлено факти порушення під час передачі в користування земельної ділянки по АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення площею 48, 7 кв.м. в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням 28 сесії 7 скликання Полтавської міської ради від 29.11.2019 затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :15:012:0211, площею 0, 2139 га, за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:012:0211, встановлено право користування на земельну ділянку відповідно до частки, визначеної проектом розподілу територій та передано ОСОБА_2 в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0, 0401 га для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень (лікувально-діагностичний центр). Зазначене рішення прийнято на підставі «Проєкту розподілу територій з метою визначення меж земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з прибудинковою територією та земельної частки для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 ». Водночас, сам договір оренди земельної ділянки між Полтавською міською радою та ОСОБА_2 укладений 26.11.2019, тобто за три дні до прийняття рішення про передачу земельної ділянки в оренду. Вважає, що зазначене рішення та спірний договір оренди земельної ділянки суперечать вимогам земельного законодавства. Вказує, що згідно ч.2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна у багатоквартирному будинку, в т.ч. права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія. Згідно ст. 42 ЗК України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому КМУ. Згідно ст. 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку, до якого, зокрема, віднесено і право на земельну ділянку. Вказує, що враховуючи положення ст.15 ЗУ «Про оренду землі», ч.ч.1,3,4 ст. 79-1 ЗУ України, надати в оренду або у власність земельну ділянку для обслуговування окремого вбудованого чи прибудованого приміщення в багатоквартирному будинку неможливо, оскільки неможливо створити об`єкт земельних відносин земельну ділянку, не порушуючи єдиний комплекс нерухомого майна,- виділити приміщення будинку як окрему будівлю та надати йому окрему адресу, яка необхідна для визначення місця розташування земельної ділянки як складової поняття «земельна ділянка». Частина земельної ділянки не може бути предметом оренди всупереч ст. 3 ЗУ «Про оренду землі». В подальшому відповідач ОСОБА_2 на підставі спірного договору оренди отримав містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва нового будівництва громадської будівлі (лікувально-діагностичного центру). Фактично за спірним договором оренди ОСОБА_2 передано земельну ділянку з кадастровим номером :15:012:0211, що дало змогу останньому узаконити самовільне будівництвом на вказаній земельній ділянці. Вважає, що рішення Полтавської міської ради від 29.11.2019 року про передачу земельної ділянки ОСОБА_2 не відповідає вимогам земельного законодавства, тому на підставі ст. 21 ЦК України має бути визнано незаконним та скасовано Враховуючи, що зміст договору оренди земельної ділянки суперечить вимогам земельного законодавства, він має бути визнаний недійсним згідно ст.ст. 203, 215, 228 ЦК України. Повернення земельної ділянки орендодавцеві відбувається на підставі положень ст. 34 ЗУ «Про оренду землі», п.4 ч.2 ст. 16 ЦК України. Зазначає, що рішення суду про визнання недійсним Договору оренди є достатньою підставою для внесення відомостей про припинення права користування на земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Прокурор обґрунтовує звернення до суду з позовом наявністю «інтересів держави» у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захисті такого права. Прокурор стверджує, що порушуються соціальні та економічні інтереси держави, оскільки незаконна передача землі в оренду суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені у ст. 14 КУ та ст. 5 ЗК України. Підставою набуття територіальною громадою в особі Полтавської міської ради права комунальної власності на нерухоме майно та землю є безоплатна передача їй землі державою. Прокурор діє в інтересах територіальної громади, що відноситься до інтересів держави. Полтавська міська рада є органом уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, зокрема, при зверненні до суду з позовом за захистом права власності територіальної громади. Однак, всупереч інтересам територіальної громади, Полтавською міською радою вчинені дії щодо передачі в користування земельної ділянки та укладенні договору оренди з порушенням вимог законодавства. Таким чином, завдається шкода власності територіальної громади міста Полтави, що суперечить інтересам держави в цілому, що є підставою для звернення до суду з позовом. Крім того, вказує, що відповідно до Положення про Головне Управління Держгеокадастру в області, останнє здійснює державний нагляд в АПК в частині дотримання земельного законодавства, у т.ч. щодо укладення цивільно-правових договорів, надання земельних ділянок у користування, зокрема, в оренду, дотримання органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства. Посадові особи Головного Управління Держгеокадастру в області мають право звертатися до суду з позовом, в.т.ч. про розірвання договору оренди. Зазначає, що Полтавською обласною прокуратурою скеровано як до Полтавської міської ради, так і до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області листи з пропозицією вжити заходів на усунення виявлених порушень шляхом подання позову до суду, однак останніми жодних заходів не вжито. Також їх повідомлено, що прокуратурою буде здійснено представництво інтересів у суді при поверненні спірної земельної ділянки.

Ухвалою суду від 14 квітня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача Полтавської міської ради Дзюбло О.І. подано до суду відзив на позов, в якому прохав у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказав, що єдиним законним представником існуючої на 19.03.2021 року, час виникнення спірних правовідносин, Полтавської міської територіальної громади є її представницький орган Полтавська міська рада восьмого скликання. Прокурор звертається до сужу в інтересах територіальної громади м.Полтави з позовом до її єдиного представника Полтавської міської ради. Полтавську міську територіальну громаду було утворено шляхом об`єднання територій та населених пунктів Полтавської міської та деяких сільських рад Полтавського району, відповідно до Розпорядження КМУ від 13.05.2020 № 571. Станом на 13.05.2020 року також була повноважною територіальна громада м.Полтави, повноваження якої діяли до дня набуття повноважень обраною територіальною громадою, територія якої затверджена КМУ. Розпорядженням КМУ від 12.06.2020 № 721-р було визначено адміністративні центри та затверджені території територіальних громад, в т.ч. Полтавської міської територіальної громади з адміністративним цен6тром у м.Полтаві. 06.12.2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування та районних державних адміністративних», в якому зазначено, що у день набуття повноважень обраної територіальної громади, територія якої затверджена КМУ, припиняються повноваження обраних територіальних громад, територія яких включена до території сформованої територіальної громади; сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади. 29.12.2020 відбулася перша сесія представницького органу сформованої 13.05.2020 Полтавської міської територіальної громади Полтавської міської ради восьмого скликання, та відповідно Територіальна громада м.Полтави набула статусу розформованої територіальної громади, тому повноваження вказаного первинного суб`єкта місцевого самоврядування припинилися з 29.12.2020 року. Таким чином, прокурор подав позов в інтересах розформованої територіальної громади м.Полтави первинного органу місцевого самоврядування, повноваження якого станом на час подачі позову та виникнення спірних правовідносин припинилися. 11.04.2023 року вже набула повноважень та здійснювала їх Полтавська міська територіальна громада. Отже, прокурор намагається поновити права суб`єкта, повноваження якого припинилися 29.12.2020, тоді як нормами цивільного законодавства передбачено захист прав особи, які виникли в установленому законом порядку та є порушеними. Також у відзиві зазначено, що предмет спору у даній справі становлять земельні правовідносини, які регулюються спеціальними нормами матеріального права, зокрема, Земельним Кодексом України та ЗУ «Про оренду землі». Згідно ст. 152 ЗК України усуненя порушень щодо його прав на землю може вимагати власник або землекористувач. Вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не є ні власником, ні землекористувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 , внаслідок чого не є належним позивачем у даній справі і жодні права та інтереси вказаного органу не було порушено прийняттям оспорюваного рішення Полтавської міської ради, тому відсутні підстави для їх захисту. Формування вказаної земельної ділянки відбувалося на підставі затвердженого рішенням Полтавської міської ради «Проєкту розподілу територій з метою визначення меж земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з прибудинковою територією та земельної частки для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 ». Прибудинкова територія багатоквартирного житлового будинку була визначена відповідно до вказаного Проєкту разом з часткою земельної ділянки по АДРЕСА_3 (пл..0,0401 га) для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень (лікувально-діагностичного центру). Вважає протиправним твердження, що визначення частки земельної ділянки 401/2139 (площею 0, 0401 га), яка передана в оренду ОСОБА_2 , унеможливлює використання прибудинкової території багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , внаслідок чого порушуються права співвласників багатоквартирного будинку. Також вказує на протиправність застосування до спірних правовідносин положень статті 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» щодо виділення ОСОБА_2 в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку, оскільки такі дії відповідачем не вчинялися, належні йому нежитлові приміщення в окремий об`єкт не виділялися. Зазначає, що у позові відсутні посилання на акти чинного законодавства, яким не відповідає оспорюване рішення Полтавської міської ради. Посилається на рішення Конституційного Суду № 7-рп/2009 від 16.04.2009, згідно якого ненормативні правові акти встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію. Рішення 28 сесії Полтавської міської ради 7 скликання від 29.11.2019 року в частині щодо ОСОБА_2 є ненормативним актом індивідуальної дії, внаслідок чого вичерпало свою дію фактом його виконання. Скасування такого акту не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, внаслідок чого обраний позивачем спосіб захисту є неналежним. Щодо вимог про визнання договору оренди недійсним вказує, що договір оренди землі укладений 29.11.2019 року між Полтавською міською радою та ОСОБА_2 містить усі істотні умови, які були визначені Законом України «Про оренду землі» на час його укладення. Зазначені у позовній заяві твердження щодо визнання вказаного договору недійсним з підстав, визначених ч.3 ст. 215 та ч.3 ст. 228 ЦК України, є безпідставним, оскільки нормативно-правового обґрунтування щодо порушення інтересів держави та суспільства внаслідок укладення оспорюваного правочину не наведено. Також зазначає, що допущена технічна помилка щодо дати укладення оспорюваного правочину 26 листопада 2019 року була виправлена шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі.

Від представника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Прокопенка Ю.В. до суду надійшли пояснення, в яких позовні вимоги прокурора підтримує. Вказує, що рішення та договір оренди не відповідають вимогам чинного законодавства. Надати в оренду земельну ділянку для обслуговування вбудованого чи прибудованого приміщення в багатоквартирному будинку неможливо, оскільки неможливо створити об`єкт земельних відносин земельну ділянку, не порушуючи єдиний комплекс нерухомого майна, - виділити приміщення будинку як окрему будівлю та надати йому окрему адресу, яка необхідна для визначення місця розташування земельної ділянки як складова поняття «земельна ділянка». Частина земельної ділянки не може бути об`єктом оренди відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про оренду землі». Рішення Полтавської міської ради від 29.11.2019 року про передачу земельної ділянки ОСОБА_2 має бути визнано незаконним та скасованим. Залишення рішення чинним може призвести до повторного укладення договору оренди на підставі не скасованого рішення. Договір оренди має бути визнаний недійсним на підставі ст. 215, 228 ЦК України. В разі визнання недійсним Договору оренди, на підставі якого проведено державну реєстрацію права користування, право користування на земельну ділянку підлягає автоматичному припиненню. При цьому, достатньою підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно буде судове рішення про визнання недійсним договору оренди та відповідного рішення.

Заступником керівника Полтавської обласної прокуратури Титарчуком І. подано відповідь на відзив Полтавської міської ради, в якому вказує, що прокурор звернувся до суду в інтересах територіальної громади міста Полтави як первинного суб`єкта місцевого самоврядування, визначеного ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування», а не як окремого об`єкта адміністративно-територіального устрою України, яким на даний час є Полтавська міська територіальна громада. Також зазначає, що ГУ Держгеокадастру у Полтавській області відповідно до ст.ст.5,6 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, в т.ч. додержанням органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, надання у користування, в т.ч. оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок. Таким чином, прокурор правомірно звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі заявлених суб`єктів, тому з твердженням представника відповідача не погоджується. На обґрунтування позову прокурор посилається на порушення вимог законодавства, які роблять неможливим виділення в окремий об`єкт частини земельної ділянки під багатоквартирним будинком, а не що визначення частки унеможливлює використання прибудинкової території. Зазначає, що до спірних правовідносин застосовуються положення ст. 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», відповідно до якого право на земельну ділянку не може бути поділено між співвласниками і вони не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Вказує, що оскільки рішення Полтавської міської ради не відповідає вимогам земельного законодавства, воно повинно бути скасованим, оскільки залишення його чинним може призвести до повторного укладення договору оренди. Доводи у відзиві щодо відсутності обґрунтування у позові порушення інтересів держави не відповідають дійсності, так як у позові наведені відповідні обґрунтування. Вважає, що посилання у відзиві, що фактична відсутність кадастрового номера переданої в оренду земельної ділянки не впливає на застосування вимог ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», як підстави визнання договору оренди недійсним, оскільки зазначеним не порушені нічиї права, не відповідають дійсності. Фактично за спірним договором оренди ОСОБА_2 передано земельну ділянку з кадастровим номером :15:012:0211, що дало змогу останньому розпочати процес узаконення самовільного будівництва на вказаній земельній ділянці.

Представником відповідача Полтавської міської ради Дзюбло О.І. подано заперечення, в яких вказує, що подана прокурором відповідь на відзив не спростовує заперечень Полтавської міської ради. Посилання на акти чинного законодавства, яким не відповідає оспорювань рішення Полтавської міської ради у відповіді на відзив відсутні. Доводи прокурора у відповіді на відзив не спростовують ту обставину, що скасування такого акту як рішення Полтавської міської ради від 29.11.2019 року не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, внаслідок яого обраний спосіб захисту є неналежним. Прохав відмовити у позові.

Ухвалою суду від 13 липня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру.

Від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позов, в якому вказує, що предметом позову є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження дозвільними документами та землею, а також передачі відповідних прав щодо неї, з`ясування всіх обставин у справі, а також обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. Вказує, що 26.11.2019 року ОСОБА_2 уклав Договір оренди землі з Полтавською міською радою для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень (лікувально-діагностичного центру) за адресою: АДРЕСА_1 площею 401 кв.м. Вказана земельна ділянка буда надана саме для лікувально-діагностичного центру, його проектування та відповідно здійснення об`єкта будівництва, а не, як зазначає позивач, для обслуговування житлового будинку. В подальшому він отримав містобудівні умови та обмеження для проектування будівництва зі змінами «Нове будівництво громадської будівлі (лікувально-діагностичний центр) по АДРЕСА_1 » від 05.03.2020 та від 19.03.2020 на зазначеній земельній ділянці. Для цього ним було подано ряд документів, зокрема, і копію документу, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Містобудівні умови є чинними до завершення будівництва об`єкта. Окрім того, відповідач є одноосібним власником багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на дату звернення до суду відсутній. При розгляді справи суду необхідно з`ясувати, чи має особа право чи інтерес, та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Вважає, що подання позову Полтавською обласною прокуратурою є передчасним та необгрунтованим, оскільки повноваження на подання позову відсутні. Вважає, що прокурор не довів необхідності захисту інтересів держави саме ним, а також не обґрунтував підстави звернення до суду від імені суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, та не надав доказів наявності підстав для представництва інтересів такого органу у суді. Також вказує, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. У цій справі прокурором не обгрунтовано наявність чи відсутність суб`єкта владних повноважень, щодо якого застосовано оскаржуваний акт, або був суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Крім того, вказує, що житловий будинок, який був непридатний для проживання і відсутній та «Нове будівництво громадяської будівлі (лікувально-діагностичний центр) по АДРЕСА_1 », що розташовані на земельній ділянці, яка орендується для експлуатації та обслуговування нежитлового приміщення (лікувально-діагностичного центру), не позбавляє його права та не порушує чинне законодавство для отримання дозвільних документів на Нове будівництво, не належить до меж історичних ареаліїв населених місць та не створює загрозу інтересам мешканців житлового будинку, яким він є одноособово. Зазначає, що земельна ділянка була надана для будівництва лікувально-діагностичного центру, а інформація розміщена на будівельному майданчику відповідає діючим містобудівним умовам та обмеженням, розробленій проектній документації об`єкта будівництва та дозвільному документу на здійснення об`єкта будівництва. Вказує, що наміри забудови та дозвільні документи відповідача відповідають чинному законодавству, будівництво здійснювалося відповідно до будівельних норм та стандартів, земельна ділянка площею 2 139 кв.м. дозволяє використання її за призначенням. Відповідачем завершено будівницто, отримано відповідний дозвільний документ та відповідний правовстановлюючий документ, всі податки та збори, в т.ч. орендна плата сплачені у повному обсязі. Також зазначає, що п.2 ч.2 ст. 122 КАС України встановлено тримісячний строк для звернення до суду з позовом, який давно сплив, як і загальний трьохрічний строк, який сплив 22.11.2022 року. Вважає позов необгрунтованим та безпідставним.

Від заступника керівника Полтавської обласної прокуратури Титарчука І. надійшла відповідь на відзив представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , в якій вказано, що твердження, що в оренду була передана земельна ділянка з кадастровим номером :15:012:0211 площею 0,2139 га не відповідає дійсності, оскільки відповідно до оспорюваного договору оренди ОСОБА_2 була передана в оренду земельна ділянка площею 0, 0401 га для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень (лікувально-діагностичного центру). Також прокурором не ставиться питання законності видачі містобудівних умов та обмежень забудови спірної земельної ділянки. Спірний договір оренди використаний для узаконення самовільно-побудованої на земельній ділянці з кадастровим номером :15:012:0211 нежитлової споруди. Щодо доводів у відзиві, що ОСОБА_2 є одноосібним власником житлової будівлі по АДРЕСА_1 , то оцінка спірного договору вимогам ст. 203 ЦК України надається на момент укладення такого договору. Вказує, що мав право на звернення до суду з позовом в інтересах держави, з підстав, викладених у позові. Також вказує, що Полтавська міська рада є органом уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, однак всупереч інтересам територіальної громади вчинені неправомірні дії щодо передачі в користування земельної ділянки та укладення договору оренди з порушенням вимог законодавства. Таким чином, порушення цього порядку та протиправне надання землі у користування з порушенням чинного законодавства завдає шкоду власності територіальної громади та суперечить інтересем держави, що є підставою для пред`явлення позову в інтересах держави. Прохав позов задовольнити.

Протокольною ухвалою від 18 вересня 2023 року продовжено відповідачу ОСОБА_2 строк для подачі відзиву на позов.

Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про закриття провадження по справі, на підставі ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із порушенням правил підсудності, відмовлено.

Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 02 квітня 2024 року протокольною ухвалою було замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру на Департамент земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради, у зв`язку із зміною назви 20.12.2023 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_1 позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові, відповідях на відзив.

Від позивача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позов прохали задовольнити у повному обсязі (том 1 а.с.155,201- 202, 205-206, том 2 а.с.84).

Предстваник відповідача Полтавської міської ради ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав наведених у відзиві та запереченнях.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департаменту земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради Пеляк В.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням 27 сесії 7 скликання Полтавської міської ради від 04.10.2019 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою юридичним та фізичним особам», надано ОСОБА_2 згоду на відновлення меж земельної ділянки та дозвіл на розроблання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі за адресою АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0, 2139 га, для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з прибудинковою територією та вбудованими нежитловими приміщеннями, земельна частка для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень (лікувально-діагностичний центр) гр.. ОСОБА_2 0,0401 га (том 1 а.с.237).

Рішенням 27 сесії 7 скликання Полтавської міської ради від 01.10.2019 року «Про затвердження проектів розподілу територій, визначення меж або впорядкування існуючих землеволодінь та землекористувань у м.Полтаві», затверджено проект розподілу території з метою визначення меж земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з прибудинковою територією та земельної частки для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 ..0,0401 га ( в земельній ділянці для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку з прибудинковою територією загальною площею 0,2139), замовник ОСОБА_2 (том 1 а.с.238).

Рішенням 28 сесії 7 скликання Полтавської міської ради від 29.11.2019 «Про надання земельних ділянок, передачу в користування та продовження права користування земельними ділянками» затверджено документацію із землеустрою на земельні ділянки, зокрема, на вказану у п.40 даного рішення; визначено, що земельні ділянки, зазначені в даному рішенні є сформованими та належать на праві комунальної власності Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради. Згідно п.40 Вказаного рішення, враховуючи затверджений рішенням сесії міської ради «Проєкт розподілу території з метою визначення меж земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з прибудинковою територією та земельної частки для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 », передано громадянину ОСОБА_2 в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,2139 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:012:0211 (землі житлової та громадської забудови, код КВЦПЗ 02.10). Визначено право на земельну ділянку відповідно до частки, визначеної проектом розподілу території, а саме 401/2139 ( пл. 0,0401 га) для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень (лікувально - діагностичний центр) (том 1 а.с.20).

26.11.2019 року між Полтавською міською радою (орендодавець) та громадянином ОСОБА_2 (орендар) укладений договір оренди землі, яким орендодавець на підставі рішення 28 сесії Полтавської міської ради 7 скликання від 29.11.2019 року надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень (лікувально - діагностичний центр), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п.2.1 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 2139 кв.м., кадастровий номер :15:012:0211. Право на земельну ділянку визначено п.40 абз.2 рішення 28 сесії Полтавської міської ради 7 скликання від 29.11.2019 року і становить 401 кв.м.Згідно п.3.1 Договору, термін дії договору з 29 листопада 2019 року по 29 листопада 2024 року. Згідно п.4.1 Договору орендна плата за користування земельною ділянкою відповідно до частки 401 кв.м. становить 22 918, 47 га. (том 1 а.с.259-262).

Додатковою угодою № 1 до договору оренди землі зареєстрованого 26 грудня 2019 року за № 436-П, вул. Миколи Дмитрієва,6, від 21 лютого 2023 року укладеною між Полтавською міською радою та ОСОБА_2 викладено Договір оренди землі у новій редакції із зміненою датою укладення 29 листопада 2019 року (том 1 а.с.263-266).

Судом також встановлено, що на час укладення зазначеного договору оренди землі ОСОБА_2 був власником нежитлового приміщення (Лікувально діагностичний центр), площею 48,7 кв.м., в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що слідує із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 1 а.с.243).

В подальшому ОСОБА_2 викупив всі квартири у будинку АДРЕСА_1 та житловий будинок було реконструйовано.

Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» Полтавської районної ради від 19.05.2023 року № 307а, станом на 10.05.2023 року на орендованій земельній ділянці площею 0, 2139 га (кадастровий номер :15:012:0211) за адресою: АДРЕСА_1 , багатоквартирний житловий будинок відсутній (том 2 а.с.22).

Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» Полтавської районної ради від 27 грудня 2023 року № 2012, при проведенні технічної інвентаризації реконструкції в існуючих межах житлового будинку з нежитловими приміщеннями було реконструйовано : лікувально-діагностичний центр, квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 227,0 кв.м. (літ.А-1,а) (Том 2 а.с.67).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 27.02.2024 року об`єкт нерухомого майна (об`єкт житлової нерухомості) за адресою АДРЕСА_1 закрито (том 2 а.с.104-128).

Судом також встановлено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2024 року (справа № 440/2696/23) у задоволенні позову Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправним та скасування наказу Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 05.03.2020 року № 60 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень по АДРЕСА_1 " відмовлено ( том 1 а.с.62-64).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 367015337 від 22.02.2024 року, за ОСОБА_2 19.02.2024 року зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, Лікувально-діагностичний центр по АДРЕСА_1 , загальною площею 227,0 кв.м. (том 2 а.с.68).

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтею 2 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Частинами 1, 3 ст.124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частиною другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділнки.

Відповідний орган виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обгрунтування еобхідності його захисту.

Тлумачення вказаних процесуальних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернулася до суду.

Крім того, при оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечувати поновлення порушеного права. При цьому необхідно встановити чи порушується (не визнається або оспорюється) саме право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту у національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на зазначене, судом відзначається, що прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтави та Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, із зазначеним позовом, предметом якого є визнання недійсним рішення 28 сесії 7 скликання Полтавської міської ради від 29.11.2019 в частині затвердження технічної документація із землеустрою та передачі громадянину ОСОБА_2 в оренду строком на 5 років земельної ділянки площею 0, 2139 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:012:0211, та яким визначено право на земельну ділянку відповідно до частки, визначеної проектом розподілу території (п.40 рішення), посилався як на підставу позову порушення земельного законодавства, зокрема, ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку), а тому згідно ст.21 ЦК України рішення, на його думку, має бути визнано незаконним та скасовано.

Наявність «інтересів держави» прокурор обґрунтовує у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права. Прокурор стверджує, що у даному випадку порушуються соціальні та економічні інтереси держави, оскільки незаконна передача землі в оренду суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені у ст. 14 Конституції України та ст.5 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних інтересів позивача у справі.

Порушення немайнових прав територіальної громади прокурор вбачає у наслідках, спричинених рішенням відповідача, на підставі якого в подальшому було укладено договір оренди земельної ділянки та отримано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва нового будівництва громадської будівлі (лікувально-діагностичного центру).

При цьому, в контексті конкретних обставин справи, суд звертає увагу, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування ненормативного акта, який застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування не повинен розглядатися, оскільки, в даному випадку, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не забезпечує його реального захисту, а заявлена позивачем позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування не призводить до поновлення порушеного права.

Судом також встановлено, що на час розгляду справи об`єкт за адресою АДРЕСА_1 вже закінчений будівництвом.

До того ж, суд вважає, що скасування рішення 28 сесії 7 скликання Полтавської міської ради від 29.11.2019 року щодо затвердження технічної документації із землеустрою та передачі ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки не може призвести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача, зокрема, повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки, оскільки після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості, заявлений спосіб захисту не відновить становища, яке існувало до ухвалення спірного рішення та укладення на його підставі договору оренди.

При цьому, відповідно до позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.12.2023 року № 640/21210/19, після реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, у разі наявності всіх визначених законом підстав вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України, необхідно звернутися з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта (об`єктів) у порядку, встановленому законом. Тобто ефективним способом захисту за таких обставин є знесення самочинного будівництва за рішенням суду у разі, якщо буде доведено, що об`єкт має ознаки самочинного будівництва.

Щодо вибору належного способу захисту Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.02.2021 року № 925/642/19 зазначає, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Суд звертає увагу, що задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Полтавської міської ради, яке вже було реалізовано і вичерпало свою дію, не створить правових наслідків, а саме поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження зазначеною земельною ділянкою.

Отже, такі вимоги не призведуть до захисту порушеного права, а тому позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення 28 сесії 7 скликання Полтавської міської ради від 29.11.2019 в частині затвердження технічної документація із землеустрою та передачі громадянину ОСОБА_2 в оренду строком на 5 років земельної ділянки площею 0, 2139 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:012:0211, та яким визначено право на земельну ділянку відповідно до частки, визначеної проектом розподілу території (п.40 рішення), задоволенню не підлягають, у зв`язку із обранням неефективного способу захисту позивачем.

Доводи відповідачів щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави відповідно до ч.3 ст. ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» судом спростовуються, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, серед іншого, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Суд звертає увагу, що у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону № 1697-VII, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У даних правовідносинах прокурор діє в інтересах територіальної громади, що відноситься до інтересів держави. Полтавська міська рада є органом уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, зокрема, при зверненні до суду з позовом за захистом права власності територіальної громади. Крім того, відповідно до Положення про Головне Управління Держгеокадастру в області № 603 від 23.12.2021, останнє здійснює державний нагляд в АПК в частині дотримання земельного законодавства, у т.ч. щодо укладення цивільно-правових договорів, надання земельних ділянок у користування, зокрема, в оренду, дотримання органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства. Посадові особи Головного Управління Держгеокадастру в області мають право звертатися до суду з позовом, в.т.ч. про розірвання договору оренди.

Полтавською обласною прокуратурою скеровано як до Полтавської міської ради листи за № 15/1-47 вих. 23 від 13.01.2023 року та № 15/1-195 вих.23 від 02.03.2023, так і до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області за № 15/1-97 вих.23 від 30.01.2023 та № 15/1-23 від 30.01.2023 з пропозицією вжити заходів на усунення виявлених порушень шляхом подання позову до суду (том 1 а.с.41-50). Також їх повідомлено, що прокуратурою буде здійснено представництво інтересів у суді при поверненні спірної земельної ділянки. Однак, останніми жодних заходів не вжито.

Таким чином, прокурором дотримано приписів ст. 56 ЦПК України щодо права на звернення до суду з позовом та обгрунтування цього у позові.

Також прокурор звернувся до суду в інтересах територіальної громади міста Полтави як первинного суб`єкта місцевого самоврядування, визначеного ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування», а не як окремого об`єкта адміністративно-територіального устрою України, яким на даний час є Полтавська міська територіальна громада, тому заперечення представника відповідача Полтавської міської ради в цій частині є неспроможними.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов`язання ОСОБА_2 повернути Полтавській міській раді частину земельної ділянки з кадастровим номером :15:012:0211, площею 0, 0401 га, за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Статтею 1 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що оренда - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Нормами статей 16, 18 вказаного Закону встановлено, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації у порядку, встановленому законом.

За ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Прокурор пов`язує недійсність договору оренди землі укладеного між Полтавською міською радою та ОСОБА_2 26.11.2019 із незаконністю рішення 28 сесії 7 скликання Полтавської міської ради від 29.11.2019 в частині затвердження технічної документація із землеустрою та передачі громадянину ОСОБА_2 в оренду строком на 5 років земельної ділянки площею 0, 2139 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:012:0211, та яким визначено право на земельну ділянку відповідно до частки, визначеної проектом розподілу території (п.40 рішення), на підставі якого було надано вказану земельну ділянку в оренду.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним рішення 28 сесії 7 скликання Полтавської міської ради від 29.11.2019 в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі громадянину ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду, а позовна вимога про визнання договору оренди землі укладеного між Полтавською міською радою та ОСОБА_2 26.11.2019 та зобов`язання повернути Полтавській міській раді земельну ділянку має похідний характер від вказаної вимоги, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, суд зауважує, що Додатковою угодою № 1 до договору оренди землі зареєстрованого 26 грудня 2019 року за № 436-П, вул. Миколи Дмитрієва,6, від 21 лютого 2023 року укладеною між Полтавською міською радою та ОСОБА_2 викладено Договір оренди землі у новій редакції із зміненою датою укладення 29 листопада 2019 року. Тому недоліки договору в цій частині усунуті.

Також суд зазначає, що відповідачем ОСОБА_2 не заявлено про застосування строків позовної давності, а тому його послання на сплив позовної давності не розцінюється судом як подача заяви про застосування строків позовної давності у порядку ст. 267 ЦК України, а посилання на положення ст. 122 КАС України не може бути застосоване до даних правовідносин, так як спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України та покладає його на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтави та в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до Полтавської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департамент земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди та повернення земельної ділянки відмовити.

Судовий збір у сумі 8052 грн. стягненню із відповідачів не підлягає та покладається на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач Полтавська обласна прокуратура, місце знаходження: 36000 м.Полтава, вул.1100-річчя Полтави, 7, .

Позивач Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, місце знаходження: 36038 м.Полтава, вул.Уютна, 23, код ЄДРПОУ 3976930.

Відповідач Полтавська міська рада, місце знаходження: 36000 м.Полтава, вул.Соборності, 36, .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департамент земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради, місце знаходження: 36000 м.Полтава, вул.Соборності, 36, .

Повне рішення складено 12 квітня 2024 року.

Суддя Л.І. Савченко