Справа № 466/2099/16-ц
Провадження № 2-п/466/24/24
У Х В А Л А

судового засідання

04 квітня 2024 року м Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Репети К.М.,

справа №466/2099/16-ц,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Вовк Уляни Ярославівни в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 31.05.2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

за участю представника заявника адвокатки Вовк У.Я.,

представника стягувача адвокатки Когут Л.І.,

в с т а н о в и в :

адвокат Вовк Уляна Ярославівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою від 18.03.2024 р. про перегляд заочного рішення від 31.05.2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви зазначає, що 31.05.2016 року Шевченківським районним судом м.Львова ухвалено заочне рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ідентифікаційний код 36789421, р/р НОМЕР_3 , МФО 300528) 2 006 099 (два мільйони шість тисяч дев`яносто дев`ять) грн. 38 коп. заборгованості за кредитним договором №600/063/2008 від 25.03.2006 року та стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ідентифікаційний код 36789421, р/р НОМЕР_3 , МФО 300528) 30 960 (тридцять тисяч дев`ятсот шістдесят грн. 30 коп.) судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також зазначає, що Відповідач ОСОБА_1 заочне рішення суду не отримав, про його винесення не знав, що підтверджується матеріалами справи в якій міститься повернутий за закінченням терміну зберігання лист адресований всім відповідачам, про оскаржуване заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 31.05.2016 року дізнався лише після ознайомлення адвоката з матеріалами справи 466/2099/16 28.02.2024 року. Просить скасувати заочне рішення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Вовк Уляна Ярославівна, яка діє на підставі ордеру серії ВС №1261832 від 16.02.2024 заяву підтримала, просила скасувати заочне рішення з підстав викладених в заяві про перегляд заочного рішення.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» адвокат Когут Любов Іванівна, яка діє на підставі ордеру серії ВС №1272658 від 03.04.2024, не заперечила щодо скасування заочного рішення, повідомила, що під час звернення до суду поданий не правильний розрахунок заборгованості.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи 466/2099/16, заяви про скасування заочного рішення, суд приходить до такого.

Згідност.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Водночас ч.1 ст.288 ЦПК України встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідач у заяві покликається на те, що він не був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, оскільки за вказаною адресою він не проживав, та з 01.02.2015 року був прийнятий на роботу у ТОВ «Інтігрівіті Візіон», що розташована за адресою м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, літ 2 А, тож був вимушений тимчасово перебувати у м. Києві.

Дане твердження спростовується матеріалами цивільної справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду та долучено до матеріалів справи та довідкою ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 10.04.2001 р. за адресою: АДРЕСА_1 /арк.спр.61, 67/. Також слід зазначити, що за зареєстрованою адресою проживала на той час і інший відповідач - ОСОБА_2 , яка також була повідомлена про судовий розгляд, однак не отримувала кореспонденції за місцем проживання.

Окрім цього, суд зауважує, що при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 вказує адресу: АДРЕСА_2 , за якою суд його повідомляв при розгляді справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Іншої адреси для належного повідомлення ним зазначено не було.

На переконання суду, сам по собі факт неприбуття відповідача в судове засідання не дає підстав для скасування заочного рішення.

До того ж про наявність судового рішення ОСОБА_1 також було відомо принаймні з 13.09.2017 року, оскільки як вбачається з Єдиного реєстру виконавчих проваджень, таке за заявою предстьавника позивача - стягувача, відкрито 13.09.2017 року.

Доводи відповідача на те, що він не зміг реалізувати свої права згідно ЦПК України, а при ухваленні заочного рішення суд обмежився лише доказами позивача, є безпідставними, оскільки при розгляді заяви про перегляд заочного рішення заявником також не надано жодних доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи і можливості прийняття іншого рішення по справі.

В судовому засіданні адвокат не заперечила, що ОСОБА_1 отримав кредит на підставі укладеного договору від 25.03.2008. Зауважила лише на те, що в період з 25.03.2008 року по 25.05.2009 року - до моменту укладення додаткової угоди до кредитного договору від 25.05.2009р., відповідачем було сплачено 5646,79 USD, а не 4115,23 як зазначено у розрахунку (а.с. 15-23). Після укладення додаткової угоди ще було погашено відсотки за користування кредитом у сумі 4099,78 USD, що також відображено у виписці на аркушах справи 23 та 24 і що ці сплачені суми не прийняті судом до уваги.

Крім того, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить висновку, що в заяві відсутні посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення, а обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично непогодження з винесеним рішенням по суті.

Так, представником не заперечувалося, а також підтверджено матеріалами справи про те, що відповідач знав про виконавчі провадження АСВП №54670623, дата відкриття 13.09.2017, стан ВП: примусове виконання, АСВП №54671510, дата відкриття 12.09.2017, стан ВП: завершено, АСВП №58800229, дата відкриття 04.04.2019, стан ВП: завершено.

Також представником стягувача повідомлено, що ними не заперечується факт оплати коштів в більшому розмірі, аніж в зазначеному розрахунку при зверненні до суду.

Суд розглянув спір за наявними доказами. При цьому, в звязку з визнаннями сторонами обставин, а саме зменшення суми боргу, сторони можуть вирішити таке питання на стадії виконання судового рішення в порядку ст.434 ЦПК України.

У відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), №52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно з ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалю: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву від 18.03.2024 ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 31.05.2016 року в справі №466/2099/16-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Керуючись ст. 287, 288 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву від 18.03.2024 ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 31.05.2016 року в справі №466/2099/16-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 08.04.2024.

Суддя: П. С. Невойт