КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/5477/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/42859/23-ц

01 квітня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кисличенка Павла Валерійовича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року, постановлену під головуванням судді Новака Р.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки квартири, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки квартири.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення правильного номеру будинку, в якому розташована спірна квартира, обгрунтовувала тим, що їй на праві особистої приватної власності належить 6/8 частини квартири АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками квартири є її донька ОСОБА_3 , якій належить 6/8 частини квартири, та її онука ОСОБА_4 , якій за договором дарування належить 1/4 частина квартири. Зазначена квартира є єдиним її житлом, іншого житла вона не має.

Випадково під час телефонного спілкування з родичами їй стало відомо про наявність судового рішення про продаж належної їй квартири за борги та повідомлення про необхідність добровільного виселення зі спірної квартири. В подальшому її донька ОСОБА_3 повідомила, що за рішенням суду звернено стягнення на спірну квартиру, як на предмет іпотеки, за її боргами перед ОСОБА_1 .

Позивач зазначала, що вона не знала, що її донька ОСОБА_3 взяла в борг у ОСОБА_1 грошові кошти, про що уклала договір позики, не вела з нею будь-яких розмов щодо передачі в іпотеку її частки квартири.

Разом з цим, ОСОБА_3 від імені онуки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та власне від її -ОСОБА_2 імені,на підставі довіреності від 28.05.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Вишгородського міського нотаріального округу Єременко Т.М., вже наступного дня-29.05.2014рокууклала договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 для забезпечення повернення боргу за договором позики, укладеним ОСОБА_3 з ОСОБА_5 , від імені якого виступала його дружина, ОСОБА_1 , при цьому не повідомивши ОСОБА_2 про укладення такого договору.

Хоча в іпотечному договорі вона, ОСОБА_2 , виступала як майновий поручитель, договір майнової поруки вона не укладала, відповідно і поручителем виступати не могла.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 внаслідок зловмисної домовленості з ОСОБА_1 при укладенні договору іпотеки спірної квартири від імені позивача, введено її в оману щодо дійсних обставин справи, та при посвідченні договору іпотеки не враховано стан її здоров`я, наявність спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором іпотеки, можливість звернення стягнення на предмет іпотеки та продовження проживання позивача у квартирі після укладення договору з оплатою комунальних послуг, позивач ОСОБА_2 а вважала, що оспорюваний іпотечний договір квартири є недійсним з моменту його укладення, як вчинений внаслідок обману.

З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_2 просила суд поновити строк позовної давності для звернення до суду. Визнати недійсним іпотечний договір квартири АДРЕСА_1 від 29.05.2014року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М., за реєстровим номером 400, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Єременко Т.М. 28.05.2014 року, за реєстровим № 526, які є майновими поручителями за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М., від 29.05.2014 року, за реєстровим № 399, як укладений внаслідок обману.

04 жовтня 2023 року позивачем ОСОБА_2 подана до суду заява про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року, з урахуванням виправленої описки на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня2023 року, заяву представника позивача - адвоката Бахарєва Максима Анатолійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки квартири- задоволено.

Забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки квартири шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції про забезпечення позову, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кисличено Павло Валерійовичподав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви представника позивача - адвоката Бахарєва Максима Анатолійовича про забезпечення позову у цивільній справі.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 757/71482/17-ц у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 29 травня 2014 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка становить 1 932 015,00 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом її продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

На сьогоднішній день на виконання постанови Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 757/71482/17-ц відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Отже, приймаючи судове рішення про забезпечення позову, фактично суд зупинив виконання судового рішення, що набрало законної сили, адже арешт квартири унеможливить її продаж на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження, у зв`язку з чим сторона відповідача ОСОБА_1 вважає, що ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року у справі № 757/42859/23-ц необхідно скасувати.

На переконання сторони відповідача ОСОБА_1 заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, так само як і ініційований нею судовий процес є наміром затягування виконання судового рішення, що набрало законної сили, та фактично є зловживанням своїми процесуальними правами.

Відзив на апеляційну скаргу від сторони позивача, у строк встановлений судом, до апеляційного суду не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

В судове засідання, призначене судом апеляційної інстанції, учасники справи не з`явились.

Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції учасники справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із направлених до суду апеляційної інстанції матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Матеріально-правова вимога позивача ОСОБА_2 , як співвласника 6/8 частини квартири АДРЕСА_1 , до відповідачів щодо якої вона просить ухвалити рішення, зводиться до визнати недійсним іпотечного договору квартири АДРЕСА_1 від 29.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М. за реєстровим номером 400, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Єременко Т.М. 28.05.2014 року, за реєстровим № 526, які є майновими поручителями за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М., від 29.05.2014року, за реєстровим № 399, як укладеного внаслідок обману.

З метою забезпечення позову позивач ОСОБА_2 просила суд накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів заяви позивач посилалась на те, що спірна квартира може бути в будь-який час відчужена на користь третіх осіб, у тому числі шляхом продажу на прилюдних торгах, існує ризик виселення ОСОБА_2 з даної квартири, а тому вважала, щонезабезпечення позову може утруднити чи в подальшому зробити неможливим виконання рішення суду. З огляду на зазначене, на її думку, на квартиру АДРЕСА_1 слід накласти арешт до набрання рішенням суду законної сили.

Вирішуючи заяву ОСОБА_2 , яка подана представником позивача адвокатом Бахарєвим Максимом Анатолійовичем, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки квартири, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , обмежившись лише загальними фразами про те, що незабезпечення позову може утруднити чи в подальшому зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною третьою статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову досуду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що відповідно до заявлених вимог позивач ОСОБА_2 у судовому порядку оспорює іпотечний договір квартири АДРЕСА_1 від 29.05.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М., за реєстровим номером 400, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Єременко Т.М. 28.05.2014року,за реєстровим № 526, які є майновими поручителями за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М., від 29.05.2014 року, за реєстровим № 399.

З метою забезпечення позову позивач ОСОБА_2 просила суд накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому, позивач ОСОБА_2 не обґрунтувала, а суд першої інстанції не перевірив, в чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі про визнання іпотечного договору недійсним, та не надав оцінки співмірності обраного заявником заходузабезпечення позову заявленим позовним вимогам, зокрема, не урахував, що предметом позову ОСОБА_2 є визнання недійсним правочину, що полягає у констатації цього факту, а також не мотивував, яка існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 , що не підлягає примусовому виконанню.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишились обгрунтування заявника (позивача) ОСОБА_2 в необхідності забезпечення позову, які свідчать про те, що фактично позивач у цій справі просила вжити заходи забезпечення позову з метою перешкоджання виконання судового рішення, яке набрало законної сили, в іншій справі з приводу іншого спору, що виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме у даній справі.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для всіх, наявна інформація про справу№ 757/71482/17-ц за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постановою Верховного Суду від 30 листопада 2022 року за результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2021 року в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 29 травня

2014 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка становить 1 932 015,00 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки -квартиру АДРЕСА_1 , шляхом її продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору по 12 180,00 грн з кожного.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хоменко В.В.від 24 жовтня2023 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва № 757/71482/17-ц, виданого 13 вересня 2023 року.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 524/7234/18 (провадження№ 61-12652св20).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції не звернув належної уваги на співмірність застосованого заходу забезпечення позову з предметом та підставами поданого позову, не врахував негативні наслідки від вжиття такого заходу та безпосередній вплив на права та охоронювані законом інтереси інших осіб. З огляду на наведене, застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову не може вважатись допустимим заходом охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову, а це, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення першої інстанції та прийняття нового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кисличенка Павла Валерійовича отримали підтвердження під час апеляційного перегляду, що свідчить про наявність підстав для скасування оскарженого судового рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 , яка подана представником позивача адвокатом Бахарєвим Максимом Анатолійовичем, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки квартири.

Розподіл судових витрат, в тому числі й понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кисличенка Павла Валерійовича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, враховуючи висновки Київського апеляційного суду щодо суті апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кисличенка Павла Валерійовича задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , яка подана представником позивача адвокатом Бахарєвим Максимом Анатолійовичем, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки квартири відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2024 року.

Головуючий : Судді: