Справа № 442/2766/24
Провадження № 6/442/44/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі: головуючого - судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобича матеріали подання заступника начальника Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , за участі стягувача ОСОБА_2 ,

встановив:

Заступник начальника Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся в суд із поданням про застосування приводу боржника, ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №56469477 з примусового виконання судового наказу № 457/219/18, виданого 10.04.2018 Трускавецьким міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно з 12.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Подання обґрунтовує тим, що 24.05.2018 на підставі статей 4, 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року № 1404-УІП) державним виконавцем відділу розглянуто заяву стягувачки - ОСОБА_2 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 56469477, яку з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів надіслано ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією. Одночасно боржника зобов`язано пред`явити декларацію про майно та доходи і при наявності - підтверджуючі документи про сплату аліментів, а також роз`яснено вимоги та примусові заходи, передбачені статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

На виклик державного виконавця на 01.03.2024 боржник не з`явився, хоча згідно відстеження АТ «Укрпошта» рекомендований лист отримав 29.02.2024.

Станом на 01.04.2024 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість по аліментах, сукупний розмір якої становить 138 556,94 грн.

Нерухомого майна, транспортних засобів, джерел отримання доходів (заробітної плати, пенсії) не виявлено.

Відтак, державний виконавець просить застосувати привід до боржника, який в добровільному порядку не виконує рішення суду, яке набрало законної сили.

В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду подання.

Заступник начальника Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С.Т. у заявленному поданні просить подання розглянути у її відсутності

Стягувач та боржник, в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України - не здійснюється.

Зважаючи на розумні строки розгляду справ даної категорії, суд вважає за можливе розглянути подання за наявними матеріалами цивільної справи за відсутності учасників судового процесу.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №56469477 з примусового виконання судового наказу № 457/219/18, виданого 10.04.2018 Трускавецьким міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно з 12.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

24.05.2018 на підставі статей 4, 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року N 1404-УІП) державним виконавцем відділу розглянуто заяву стягувачки - ОСОБА_2 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 56469477, яку з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів надіслано ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією. Одночасно боржника зобов`язано пред`явити декларацію про майно та доходи і при наявності - підтверджуючі документи про сплату аліментів, а також роз`яснено вимоги та примусові заходи, передбачені статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

З метою встановлення місця роботи (отримання пенсії) та інших джерел доходів до ПФУ та ДФС України періодично скеровуються запити. Відповідно до відповідей ПФУ та ДВС України у ОСОБА_1 відсутні джерела отримання доходів та пенсії.

Протягом 2018 року боржник періодично самостійно сплачував аліменти на депозитний рахунок відділу ДВС з якого кошти перераховувались ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_1 в наступному ухилявся від виконання рішення суду і в нього утворилась заборгованість, сукупний розмір якої перевищував три місяці, державним виконавцем вживались заходи примусового виконання, передбачені статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження. 31.08.2018 винесення постанову про арешт майна боржника, на підставі якої внесено обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 13.09.2018 відомості про боржника внесено до Єдиного реєстру боржників, а також з метою встановлення рахунків винесено постанову про арешт коштів боржника, яку скеровано у банківські установи. На підставі даної постанови арешт накладено на 3 рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 у 2-х банківських установах АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк». Проте, на арештованих рахунках кошти відсутні. Згідно інформацій реєструючих органів рухомого та нерухомого майна, зареєстрованого за ОСОБА_1 не виявлено.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, відповідно до вимог ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» 26.09.2018 державним виконавцем винесено 4 постанови про встановлення тимчасових обмежень боржника: у праві виїзду за межі України; у праві керування транспортними засобами; у праві користування зброєю; у праві полювання, які скеровано сторонам виконавчого провадження. Після закінчення строку для оскарження та відсутність відомостей про їх оскарження в судовому порядку, 13.11.2018 постанови скеровано відповідним органам для виконання.

У зв`язку з несплатою аліментів та неявкою без поважних причин на виклики державного виконавця до відділу ДВС, 10.12.2018 до Дрогобицького міськрайонного суду скеровано подання про привід боржника, яке задоволено ухвалою від 20.12.2018.

01.02.2019 органом поліції здійснено привід боржника і державним виконавцем складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КупАП, а саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 21.02.2019 у справі №442/891/19 ОСОБА_1 визнано винним та застосовано до нього стягнення у вигляді 120 годин суспільно-корисних робіт.

16.09.2019 державним виконавцем складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 183-1 КупАП, а саме повторне протягом року невжиття заходів щодо сплати аліментів

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 16.10.2019 у справі №442/6665/19 ОСОБА_1 визнано винним та застосовано до нього стягнення у вигляді 240 годин суспільно-корисних робіт.

В подальшому ОСОБА_1 періодично сплачував аліменти на депозитний рахунок відділу ДВС у розмірах 100-300 грн. до квітня 2022, проте на виклики державного виконавця не з`являвся і отримання поштових відправлень за адресою реєстрації ігнорував, джерела отримання доходів у нього відсутні, пояснення з приводу несплати аліментів у розмірі визначеному судовим рішенням та положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не надавав, заборгованість по аліментах не погашав.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 16.04.2021 у справі №442/2736/21 задоволено подання державного виконавця про здійснення приводу ОСОБА_1 до органу ДВС, виконання якої доручено Дрогобицькому ВП ГУНП у Львівській області. Проте, органом поліції ухвалу суду не виконано, привід боржника не здійснено.

04.11.2021 до Дрогобицького міськрайонного суду скеровано подання про оголошення розшуку боржника, яке ухвалою від 17.11.2021 у справі №442/8722/21 задоволено.

28.12.2021 до відділу ДВС надійли матеріали з Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області стосовно розшуку ОСОБА_1 , згідно яких боржник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

05.01.2022 державним виконавцем складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КупАП, а саме невжиття заходів щодо сплати аліментів.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 24.03.2022 у справі №442/1336/22 ОСОБА_1 визнано винним та застосовано до нього стягнення у вигляді 120 годин суспільно-корисних робіт.

Востаннє на депозитний рахунок відділу ДВС поступили кошти 22.09.2022, стягнуті КП «Служба муніципального управління» ДМР за виконання суспільно корисних робіт в рахунок погашення заборгованості по аліментах.

На виклик державного виконавця на 01.03.2024 боржник не з`явився, хоча згідно відстеження АТ «Укрпошта» рекомендований лист отримав 29.02.2024.

Станом на 01.04.2024 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість по аліментах, сукупний розмір якої становить 138 556,94 грн.

Отже, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про виконання рішення суду боржником ОСОБА_1 .

Таким чином судом встановлено, що станом на день розгляду даного подання рішення суду, в тому числі у примусовому порядку, відповідачем не виконані.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.129-1 Конституції України закріплено те, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено заходи примусового виконання рішень.

Згідно ч .2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Як зазначено вище, боржник ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до підсудності Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. П.1 ч.2 цієї статті вказує на те, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Боржником у справі не долучено жодних доказів, які свідчать про поважні причини невиконання рішення суду з об`єктивних причин, які не залежали від його волі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Згідно п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилась без поважних причин.

Згідно п. 27 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні, здійснює розшук боржника чи дитини у виконавчому провадженні у випадках, передбачених законом або рішенням суду.

Враховуючи те, що боржник за викликом до виконавця неодноразово не з`являється, що підтверджується долученими матеріалами подання, доказів поважності неявки ним не представлено, зобов`язання за судовим рішенням боржник не виконує, тому суд дійшов висновку, що подання державного виконавця виконавчого про застосування приводу у виконавчому провадженні №56469477 з примусового виконання судового наказу № 457/219/18, виданого 10.04.2018 Трускавецьким міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно з 12.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, є вмотиваним та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447 - 453 ЦПК України, суд -

постановив:

Подання заступника начальника Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір Світлани Тадеївни про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , за участі стягувача ОСОБА_2 - задоволити.

Здійснити примусовий привід боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою - м.Дрогобич, вул. 22 Січня, буд.43.

Виконання ухвали доручити Дрогобицькому РВП ГУ НП у Львівській області (м.Дрогобич, вул.Стрийська, 22 Львівської області).

Копію ухвали скерувати стягувачу, боржнику, державному виконавцю та органу, якому доручено здійснити привід - для відома (виконання).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Крамар