справа № 208/2628/23
№ провадження 2/208/198/24
11 квітня 2024 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді Івченко Т.П.,
При секретарі Шостак А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «УСГ» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), -
1.Стислий виклад позовних вимог.
04.04.2023 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «УСГ» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), згідно до якого позивачем заявлені наступні позовні вимоги:
26 жовтня 2020 року, о 13 год. 01 хв. в м. Дніпро, вул. Передова, 101, ОСОБА_1 , далі - Відповідач, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_3 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або для безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Відповідачем Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
27 жовтня 2020 року Страхувальник звернувся до Позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.
16 листопада 2020 року Позивачем на підставі Рахунку № СФ-128 від 03 листопада 2020 року було складено страховий акт № ССКА-7177 та розрахунок страхового відшкодування до нього.
Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № АО-5887732.
Тому залишок боргу, який повинен сплатити Відповідач становить: 311 792,98 грн. - 98 000,00 грн. = 213 792,98 грн. (двісті тринадцять тисяч сімсот дев`яносто дві) гривні 98 копійок.
Враховуючи небажання Відповідача в досудовому порядку вирішувати питання щодо повернення зазначеної вище суми, ми змушені звертатися до суду.
А тому враховуючи норми ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦПК України, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
11.01.2024 року від представника позивача ОСОБА_3 подана заява про підтримання позивачем заявлених вимог, та згодою про ухвалення заочного рішення.
3.Позиція відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на адресу реєстрації відповідача, і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відзив відповідач на позов не подав. Заяв та клопотань про проведення розгляду за його відсутності не подавав. В судове засідання більш ніж двічі не прибув протягом 2023 -2024 років.
4.Процесуальні питання, заяви і клопотання.
04.04.2023 року позивачем подано позовну заяву до суду.
11.09.2023 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача.
11.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Від представника позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримання заявленого позову, та згодою на ухвалення заочного рішення.
12.02.2024 року ухвалено про заочний розгляд справи.
5.Фактичні обставини встановлені судом.
Подія ДТП мала місце 26 жовтня 2020 року, о 13 год. 01 хв. в м. Дніпро, вул. Передова, 101, де ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_3 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або для безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується копією постанови (а.с. 30).
За даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення за ст.. 124 КУпАП у виді штрафу, у розмірі 20 (двадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (триста сорок) гривень. Постанова набрала законної чинності 27.11.2020 року.
Зазначений факт ДТП та винність ОСОБА_1 , як водія, та учасника ДТП зафіксовано у протоколі адміністративного правопорушення серії ДПР18 № 022781 (а.с. 25), схемі місця ДТП (а.с. 23-24), відповіді від НПУ (а.с. 26-29).
Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 виданого ТСЦ 1241, транспортний засіб PORSCHE CAYENNE, реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва (а.с. 21-22).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № АО-5887732 (а.с. 61)
Згідно до заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування поданої на ім`я ПАТ «СК « Українська страхова група» ОСОБА_2 станом на 27.10.2020 року заявила та повідомила про те, що 26.10.2020 року о 13.01 за адресою м. Дніпро, Передовая, 1010 внаслідок ДТП сталося пошкодження належного їй автомобіля «Porsche Cayenne» д.н.з. НОМЕР_4 , що підтверджено копією заяви (а.с. 55-57).
Страховий акт ПАТ «СК « Українська страхова група» складений 16.11.2020 року № ССКА-7177 (а.с. 58).
Згідно до розрахунку суми страхового відшкодування ПАТ «СК « Українська страхова група» на 16.11.2020 року, розмір суми страхового відшкодування визначений у сумі 311792,98 гривень (а.с. 59).
02.12.2020 року ПАТ «СК « Українська страхова група» подана заява на виплату (страхового) відшкодування на ім`я ТДВ СК «Альфа-Гарант» як суму страхового відшкодування 311792,98 гривень потерпіла ОСОБА_2 , винна особа ОСОБА_1 (а.с. 62).
Між ТОВ СК «Альфа-Гарант» та ПАТ «СК « Українська страхова група» 16.06.2021 року укладено угоду щодо погодження розміру та здійснення виплати страхового відшкодування (а.с. 63).
03.08.2021 року з боку ПАТ «СК « Українська страхова група» на ім`я ОСОБА_1 як винної особи подана претензія про виплату суми 215792,98 гривень (а.с. 68-69), яка отримана згідно до поштового рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_4 станом на 10.02.2021 року (а.с. 70).
6.Норми права застосовані судом.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 981 Цивільного кодексу України Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.
В ст. 982 Цивільного кодексу України вказано, що Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
Згідно ст. 983 Цивільного кодексу України Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.
За ст. 1166 Цивільного кодексу України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Змістом ст. 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
В ст. 1194 Цивільного кодексу України визначено: Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).
Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
7.Висновки та мотиви прийнятого рішення.
Як встановлено судом, між сторонами є спір що стосується права позивача, яким здійснено виплату страхове відшкодування за договором добровільного страхування (КАСКО) до страховика, як права вимоги (суброгація) на відшкодування здійсненої ним виплати.
В той же час, судом враховується, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за особою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Так, згідно до правового висновку Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/7666/19, Верховний Суд наголосив, що стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Також, у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія.
Таким чином, враховуючи вище зазначене, першочерговим є встановлення винності особи, до якої заявлено позов щодо відшкодування шкоди.
Під час розгляду справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов`язковим для суду лише щодо з`ясування питань, чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Відтак, розглядаючи спір, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може тільки вирішувати питання про розмір відшкодування.
Доводити відсутність своєї вини відповідно до вимог частини другої статті 1166 ЦК України має заподіювач шкоди. У випадку встановлення вини особи в ДТП постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, ця особа не позбавлена права доводити протиправність дій інших учасників ДТП та причинний зв`язок цієї протиправності із завданою шкодою.
Проте, відповідач не скористався своїм правом на участь у розгляді справи, подання відзиву, та у разі незгоди з заявленою позивачем позицією, не надано і доказів на спростування заявлених вимог.
Згідно до ст. 84 ЦПК України, суд розглядає клопотання про витребування доказів, але позивач своїм правом в передбаченому ЦПК України на витребування доказів не скористувався.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з п.3 ч.2 ст.11 ЦК України серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків зазначено: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: …відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Крім того, відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.
На підставі зазначеного, всебічно, повно та об`єктивно дослідив і встановив фактичні обставини у справі за заявленим позовом, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, які підлягають задоволенню.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
8.Судові витрати.
Позивачем при зверненні із позовом понесені судові витрати з оплати судового збору на суму 3206 (три тисячі двісті шість) гривень 89 копійок, що підтверджено платіжною інструкцією № 4804 (а.с. 5).
А тому з врахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати підлягають покладенню саме на позивача, за відсутності підстав для задоволення позову вцілому.
Керуючись ст.ст.1, 2, 12, ч.2 ст.13, 81, 141, 174, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «УСГ» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), - задовольнити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Сторони:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» (IBAN НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, код за , адреса: 03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А);

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Івченко Т. П.