Справа № 308/5512/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Маняка В.В., скаржника ОСОБА_1 , стягувача ОСОБА_2 , державного виконавця Созанської М.Г., начальника відділу державної виконавчої служби Плиски А.С., розглянувши в порядку судового контролю за виконанням судових рішень скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської Марини Григорівни, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції скаржника, державної виконавчої служби, стягувача.

27.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить:

- визнати дії головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 21.02.2024 на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , іпн: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн: НОМЕР_2 ) у розмірі 20 % на суму 9600 грн. під час примусового виконання виконавчого листа №308/13707/20, виданого Ужгородським міськрайонним судом 13.08.2021 у виконавчому провадженні №67049335,- незаконними;

- постанову головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. від 21.02. 2024 року у виконавчому провадженні №67049335 про накладення штрафу на ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , іпн: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн: НОМЕР_2 ) у розмірі 20 % на суму 9600 грн під час примусового виконання виконавчого листа №308/13707/20, виданого Ужгородським міськрайонним судом 13.08.2021 у виконавчому провадженні №67049335 - визнати незаконною та скасувати;

- визнати дії головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 21.02.2024 на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , іпн: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн: НОМЕР_2 ) у розмірі 20 % на суму 9883,87 грн під час примусового виконання виконавчого листа №308/13707/20, виданого Ужгородським міськрайонним судом 13.08.2021 У виконавчому провадженні №67049335,- незаконними;

- постанову головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. від 21.02. 2024 року у виконавчому провадженні №67049335 про накладення штрафу на ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , іпн: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн: НОМЕР_2 ) у розмірі 20 % на суму 9883,87 грн. під час примусового виконання виконавчого листа №308/13707/20, виданого Ужгородським міськрайонним судом 13.08.2021 у виконавчому провадженні №67049335 - визнати незаконною та скасувати.

Скаргу обґрунтовує тим, що двома постановами головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської М.Г. від 21.02.2024 року в рамках виконавчого провадження №670493351 на нього були накладені штрафи за несплату аліментів станом на 01.11.2022 та станом на 01.11.2023 в розмірі 20% від суми заборгованості, однак заборгованість по аліментах за ці періоди у нього була відсутня, про що було повідомлено державного виконавця 20.02.2024 року його представником, а 21.02.2024 ним особисто.

05.04.2024 року начальником Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Плискою А. подано до суду відзив на скаргу, зміст якого зводиться до того, що боржником по виконавчому провадженню ОСОБА_1 всупереч ч.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», ч.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень не було повідомлено державного виконавця про сплату аліментів не пізніше наступного робочого дня після їх сплати, а підтвердження сплати аліментів надано державному виконавцю боржником вже після винесення оскаржуваних постанов. У задоволенні скарги просить суд відмовити.

Головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанська М.Г., стягувач ОСОБА_2 своєї позиції по суті скарги письмово не виклали.

Процесуальні дії по справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2024 року скарга передана для розгляду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяні О.В.

27.03.2024 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відповідно до ч.2 ст. 448 ЦПК України повідомлено Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надходження до суду відповідної скарги.

Ухвалою суду від 29.03.2024 року прийнято до провадження скаргу та призначено її до розгляду. Викликано до суду в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_3 .

Позиції учасників справи надані в судовому засіданні.

Скаржник у судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити. Пояснив, що раніше 31.01.2024 до державного виконавця у виконавчому провадженні №670493351 не викликався. Аліменти на утримання дитини сплачував самостійно щомісяця шляхом перерахування відповідних сум на рахунок стягувача, заборгованості не допускав.

Головний державний виконавець Ужгородського відділу ДВС у Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 21.02.2024 ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що про сплату аліментів боржником у виконавчому провадженні №670493351 ОСОБА_1 їй стало відомо вже після винесення постанови; раніше про факт сплати аліментів ОСОБА_1 не повідомляв. Виклик боржника ОСОБА_1 раніше 31.01.2024 не здійснювала з зв`язку зі значним навантаженням.

Начальник Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Плиска А.С. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги з підстав, викладених у відзиві.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що станом на 01.11.2022 заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 49 419,35 грн., а також станом на 01.11.2023 року в розмірі 48 000,00 грн. була відсутня; ОСОБА_2 періодично сплачував суми аліментів, визначені рішенням суду, інколи сума аліментів навіть перевищувала встановлений судом розмір. Підстав для накладення на ОСОБА_1 штрафів за несплату аліментів не вбачає. У задоволенні скарги просила відмовити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

В Ужгородському відділі ДВС у Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження № 67049335 з примусового виконання виконавчого листа № 308/13707/20, виданого 13.08.2021 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 4000,00 грн щомісячно, починаючи з 21.12.2020 до досягнення дитиною повноліття.

Виконавче провадження № 67049335 відкрито 07.10.2021, того ж дня державним виконавцем винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а також надіслано запити до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржника; про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника фізичної особи або серію (за наявності) і номер паспорта боржника фізичної особи та джерела отримання доходів боржника фізичної особи; до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Дані обставини встановлені судом з пояснень учасників справи та перевірені судом за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження /ідентифікатор доступу А8Е690335339/.

Інші дії в періоді з 07.10.2021 по 31.01.2024 державним виконавцем не вчинялися, і лише 31.01.2024 боржник ОСОБА_1 був викликаний до державної виконавчої служби.

Докази про умисну поведінку боржника, направлену на ухилення від сплати аліментів, в матеріалах справи відсутні. Належне виконання ОСОБА_1 свого обов`язку зі сплати аліментів підтвердила і стягувач ОСОБА_2 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що 20.02.2024 о 11:00 год. надала державному виконавцю ОСОБА_5 підтвердження сплати аліментів боржником ОСОБА_1 .

21.02.2024 ОСОБА_1 подав до Ужгородського відділу ДВС у Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції квитанції про сплату аліментів за період грудень 2020 січень 2024. Також 08.03.2024 ОСОБА_1 подав до відділу ДВС квитанції про сплату аліментів за період грудень 2020 лютий 2024.

21.02.2024 головний державний виконавець Ужгородського відділу ДВС у Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанська М.Г. винесла дві постанови:

- про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів 49 419,35 грн. станом на 01.11.2022 року в розмірі 9983,871 грн;

- про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів 48 000,00 грн. станом на 01.11.2023 року в розмірі 9600,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01.02.2024 загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів за виконавчим документом становила 17 379,15 грн; а станом на 01.03.2024 00,00 грн.

Оцінка суду

Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою та другою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею першою Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч. 4 ст. 19 Закону «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 14 статті 71 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Всі дії державного виконавця, включаючи дії щодо винесення постанов, передбачені Законом «Про виконавче провадження» та Інструкцією № 512/5, мають вчинятися державним виконавцем на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону в межах виконавчого провадження, яке знаходиться на виконанні у державного виконавця.

Державним виконавцем Ужгородського відділу ДВС у Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надано жодного доказу на підтвердження вчинення боржником умисних дій з метою ухилення від сплати аліментів в межах виконавчого провадження. А стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила належне виконання ОСОБА_1 його обов`язку зі сплати аліментів.

Виконавче провадження № 67049335 перебувало на виконанні у Ужгородського відділу ДВС у Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, починаючи з 07 жовтня 2021 року.

Відповідно до частини четвертої статті 71 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. У передбачених у частині четвертій названої статті випадках виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику.

Державний виконавець, на яку законом було покладено обов`язок обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, починаючи з дати відкриття виконавчого провадження, тобто з 7.10.2021, перший і єдиний раз боржника викликала до державної виконавчої служби лише 31.01.2024.

Принцип справедливості являється природньою складовою цивільного права.

Хоча боржник і мав обов`язок повідомляти виконавця про самостійне виконання рішення, однак і державний виконавець на протязі тривалого періоду часу не повідомляла боржника про наявність заборгованості, не викликала ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби, не з`ясовувала стан розрахунків, як це передбачено вимогами діючого законодавства, а за таких обставин й постанова про накладення штрафу не може вважатися справедливою.

Крім того, у пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

В оскаржуваних постановах від 21.02.2024 року відсутні відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що не відповідає вимогам пункту 7 розділу І Інструкція № 512/5.

Накладаючи двічі штраф в розмірі 20% на боржника за два періоди заборгованості, а саме: за період грудень 2020 листопад 2022, листопад 2022- листопад 2023, державний виконавець не врахував, що ч.14 ст. 71 Закону «Про виконавче провадження» передбачає, що якщо накопичився борг, розмір якого перевищує суму відповідних платежів за два роки, але менший ніж за три роки, боржник зобов`язаний сплатити штраф 30 відсотків суми заборгованості. При цьому боржник не має окремого обов`язку сплатити штраф 20 відсотків суми заборгованості платежів за один рік, оскільки відповідальність за заборгованість у річному розмірі поглинається відповідальністю за заборгованість у дворічному розмірі. У зв`язку з цим виконавець не виносить постанову про стягнення штрафу 20 відсотків, а лише постанову про стягнення штрафу 30 відсотків від заборгованості у розмірі платежів за два роки.

Такий правовий висновок зроблений в постанові Верховного суду від 13.03.2024 справі № 569/17794/22.

На вищенаведене державний виконавець уваги не звернув.

Таким чином в порядку статті 451 ЦПК необхідно визнати дії приватного виконавця неправомірними і усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом скасування оскаржуваних постанов.

Керуючись ст.ст. 7,12, 13, 76-89, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської Марини Георгіївни у виконавчому провадженні №67049335 з примусового виконання виконавчого листа №308/13707/20, виданого Ужгородським міськрайонним судом 13.08.2021, щодо винесення постанов від 21.02.2024 про накладення штрафу на ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів на суму 9600 грн. та 9883,87 грн. неправомірними.

Скасувати постанови головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Созанської Марини Георгіївни від 21.02.2024 року у виконавчому провадженні №67049335 з примусового виконання виконавчого листа №308/13707/20, виданого Ужгородським міськрайонним судом 13.08.2021 про:

- накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів 49 419,35 грн. станом на 01.11.2022 року в розмірі 9983,871 грн;

- накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів 48 000,00 грн. станом на 01.11.2023 року в розмірі 9600,00 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 11.04.2024.

Суддя О.В. ГОЛЯНА