У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Негірьової О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 (Боржник), суб`єкт оскарження: державний виконавець Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грибоненко Ю.В., на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржниця ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування заявленої скарги посилається на те, що на виконанні Фастівського відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист по справі №754/10876/17 від 21.06.2018, виданий Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у сумі 3000,00грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття, виконавче провадження № НОМЕР_1. Ознайомившись з матеріалами справи в Автоматизованій системі виконавчого провадження, скаржниця виявила, що в заяві від 22.07.2020, про прийняття виконавчого листа до виконання помилково, зазначила дату з якої просила нарахувати аліменти, а саме з 01.04.2020 замість дати набрання рішенням законної сили 02.06.2018. Жодних тверджень про погашення заборгованості чи відсутність претензій до боржника в період - 02.06.2018 до 01.04.2020 заява не містить, в зазначений період боржник аліменти не виплачував. Наслідком помилки з датою в заяві стало не нарахування аліментів в період з 02.06.2018 до 01.04.2020, в загальній сумі 65900,00грн. З метою виправлення зазначеної помилки, скаржницею було написано заяву до ВДВС з проханням нарахувати розмір заборгованості з дня набрання рішенням суду законної сили, а саме: з 02.06.2018. Отримавши розрахунок заборгованості від 14.02.2024, скаржниця дізналась, що державним виконавцем не здійснено нарахування аліментів в період з 02.06.2018 до 01.04.2020. Державним виконавцем пояснено такі дії наявністю первісної заяви, в якій зазначено дату з якої стягувач просить починати нарахування аліментів, а саме з 01.04.2020, що на її думку, унеможливлює нарахування аліментів з 02.06.2018, навіть за подачі заяви з правильно зазначеною датою. Стягувач не погоджується з такою позицією державного виконавця та просить визнати неправомірними дії державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ю.В. Грибенко, щодо неврахування в розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 14.02.2024, аліментів за період з 02.06.2018 до 01.04.2020 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. Зобов`язати державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ю.В. Грибенко усунути порушення шляхом нарахування заборгованості по виконавчому листу №754/10876/17 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 з дня набрання рішенням суду законної сили, а саме: з 02.06.2018.

05.03.2023 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, скаргу призначено до судового розгляду. Зобов`язано державного виконавця надати в судовому засіданні оригінал виконавчого провадження № НОМЕР_1 для огляду та оформлену належним чином копію виконавчого провадження № НОМЕР_1 для приєднання до матеріалів скарги.

Скаржниця ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 10.04.2024 на з`явилась. Від представника скаржниці - адвоката Старкова І.О. до суду надійшла заява про розгляд скарги за їх відсутності за наявними в матеріалах справи документами.

Представник суб`єкту оскарження, державний виконавець Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грибоненко Ю.В, в судові засідання не з`являвся. Матеріали виконавчого провадження до суду не направив. До суду від начальника відділу Фастівської ВДВС надійшла заява, відповідно до якої просять перенести судове засідання на іншу дату, по тим підставам, що державний виконавець Грибоненко Ю.В. звільнилась, а державний виконавець Скрід Ю.М., у якого зараз перебуває виконавче провадження, знаходиться у відпустці з 08.04.2024 по 14.04.2024.

За положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Статтею 450 ЦПК України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, та те, що державним виконавцем Скрід Ю.М., у якого зараз перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, було проігноровано ухвалу від 05.03.2024, щодо надання до суду належним чином завіреної копію виконавчого провадження. Та враховуючи, що усі наявні у сторін докази безперешкодно можуть бути надані ними до суду в межах розгляду скарги як поштовими, електронними засобами зв`язку так і за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційній системі (ЄСІТС) - "Електронний суд - суд відмовляє в задоволенні клопотання представника - про відкладення судового засідання. Оскільки скарга тривалий час перебуває на розгляді в суді. А у суб`єкта оскарження було достатньо часу, з моменту призначення скарги до розгляду від 05.03.2024 та до виходу у відпуску 08.04.2024 державного виконавця Скрід Ю.М, подати до суду свої письмові пояснення та надати до суду копію виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Отже суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити ухвалу, що відповідає ст. 451 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши скаржника та представника стягувача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом установлено, що 21.06.2018 Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 754/10876/17, відповідно до якого змінено розмір стягнення судовим наказом Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2011 у справі № 2н-613/2011 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на утримання, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на аліменти в сумі 3000,00грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчий лист № 754/10876/17 від 21.06.2018 містить відмітку, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, набрало законної сили 02.06.2018.

22.07.2020 ОСОБА_1 звернулась до Начальника Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №754/10876/17 від 21.06.2018. Просить заборгованість нарахувати з 01.04.2020.

24.07.2020 постановою державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Вінницької-Бевз В.М., відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №754/10876/17 від 21.06.2018.

07.02.2024 ОСОБА_1 скерувала до Фастівського відділу Державної виконавчої служби, заяву про перерахунок заборгованості по виконавчому листу №754/10876/17, з дня набрання рішення законної сили, а саме з 02.06.2018.

07.02.2024 адвокат Старков І.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 , подав до Фастівського відділу Державної виконавчої служби заяву про здійснення перерахунку заборгованості та видачу розрахунку заборгованості, починаючи з 02.06.2018.

14.02.2024 державним виконавцем Грибоненко Ю.В. проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП № НОМЕР_1.

Як убачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, державний виконавець, не врахувала прохання ОСОБА_1 про перерахунок заборгованості по виконавчому листу №754/10876/17, з дня набрання рішення законної сили, а саме з 02.06.2018. А здійснила розрахунок з квітня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 (далі Інструкція) встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; УНЗР стягувача - фізичної особи (за наявності); номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих аліментних сум; реквізити рахунку в банку, іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг, для отримання аліментних сум (пункт 1 розділу XVI Інструкції).

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

ОСОБА_1 звернулась до Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №754/10876/17 від 21.06.2018 на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, із зазначеним всіх необхідних відомостей.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № НОМЕР_1 вбачається, що заборгованість нараховується не з дня набрання рішення законної сили (02.06.2018), а з моменту який просить стягувачка в заяві про відкриття виконавчого провадження ( 01.04.2020).

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Практика Європейського суду з прав людини (справи "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Горнсбі проти Греції") говорить, що право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст.129-1 Конституції України).

Зазначені норми Конституції України знайшли своє відображення в процесуальному законодавстві України. Так, статтею 18 ЦПК України визначено, що Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Матеріалами справи підтверджено, що виконавчий лист № 754/10876/17 від 21.06.2018 містить відмітку, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, набрало законної сили 02.06.2018. Крім того, виконавчий лист містить резолютивну частину рішення, в якій встановлено, що стягнення аліментів починається з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Суд критично ставиться до посилання державного виконавця, що за наявності первісної заяви, в якій зазначено дату, з якої стягувач просить починати нарахування аліментів, а саме з 01.04.2020, унеможливлює нарахування аліментів з моменту набрання рішення законної сили, а саме з 02.06.2018, навіть за подачі заяви з правильно зазначеною датою.

Оскільки як в рішенні Деснянського районного суду м. Києва, так відповідно і у виконавчому листі № 754/10876/17 від 21.06.2018 визначено, що рішення повинно виконуватись з дня набрання його законної сили, не зважаючи на вказівку стягувача при подачі виконавчого документу до виконання.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже як нарахування заборгованості так і обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів повинно відбуватись з дня набрання рішення законної сили. А тому державний виконавець Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повинен зробити нарахування заборгованості по виконавчому листу №754/10876/17 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 з дня набрання рішенням суду законної сили, а саме: з 02.06.2018.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про те, що дії державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Грибоненко Ю.В. не відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Конституції України та Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, статтями 247, 258-260, 447-453 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 (Боржник), суб`єкт оскарження: державний виконавець Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грибоненко Ю.В., на дії державного виконавця - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грибоненко Ю.В, щодо неврахування в розрахунок заборгованості зі сплати аліментів дату набрання рішення суду законної сили, з 02.06.2018.

Зобов`язати старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скід Юлію Михайлівну, зробити перерахунок заборгованості по виконавчому листу №754/10876/17 в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1, з дня набрання рішенням суду законної сили, а саме: з 02.06.2018.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 10.04.2024.

Суддя В.В. Бабко