Справа № 462/9423/23 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І. Д.
Провадження № 22-ц/811/465/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 січня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

в листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила збільшити розмір аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються з відповідача ОСОБА_2 на її користь згідно із рішенням Залізничного районного суду м. Львові від 04 липня 2018 року з 2 000, 00 грн до 6 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказувала, що у період 07 листопада 2014 року до 02 вересня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем і від спільного подружнього життя вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, оскілки відповідач ухиляється від виконання вказаного обов`язку. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2018 року з відповідача на її користь вирішено стягувати аліменти на доньку у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 травня 2018 року та до повноліття дитини. Однак, з часу ухвалення рішення відповідач сплачує аліменти нерегулярно, внаслідок чого станом на 13 вересня 2023 року утворилась заборгованість з аліментів у розмірі 40 069,00 грн. Також ОСОБА_3 встановлено діагноз: складний гіперметропічний астигматизм обох очей та амбліопія слабого ступеня обох очей, у зв`язку із чим вона потребує проведення плеоптичного лікування у кількості 3-4 процедур на рік вартістю 1 485,00 грн за одну. Окрім того, донька потребує періодичної корекції окулярів. У зв`язку з хворобою дитини значно зросли витрати на її утримання, а розмір аліментів, визначений судом, не забезпечує гармонійного розвитку дитини та не задовольняє у повному обсязі її потреби з урахуванням суспільних змін. Через невисокий рівень своєї заробітної плати, який становить 7 000 грн, вона не має змоги самостійно забезпечувати і утримувати дитину. З наведеного, оскільки на момент звернення до суду з позовом між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Залізничного районного суду м. Львова, постановивши стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при постановленні судом першої інстанції судового рішення, суд не надав належної оцінки тій обставині, що за період з 22 травня 2018 року, коли заявник вперше звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів, і до 13 вересня 2023 року у відповідача утворилася заборгованість за несплату аліментів у розмірі 40 069 грн, що свідчить про нехтування останнім свого обов`язку по утриманню дочки, практично весь тягар по фінансовому забезпеченні спільної дитини ліг на заявника одноособово. На думку заявника, відповідач практично самоусунувся від виховання спільної дочки сторін ОСОБА_4 , внаслідок чого вона змушена одноосібно дбати про її гармонійний розвиток, який включає відвідування додаткових занять з англійської мови, малювання та бісероплетіння.

Крім того, з моменту діагностування у дитини складного гіперметронічного астигматизму та амбліогіії слабого ступеня обох очей, витрати на утримання доньки суттєво зросли. Доньці сторін необхідно кілька разів на рік проводити вартісні процедури плеоптичного лікування. Також вона постійно носить окуляри, які потребують регулярного корегування. Крім того, для покращення зору дитині рекомендоване харчування, багате на лютеїн і жирні кислоти Омега 3 та проходження курсу прийому спеціалізованих вітамінів. Вважає, оскільки відповідач є особою працездатного віку, у нього відсутні проблеми зі здоров`ям та інші утриманці, які згідно із законом можуть претендувати на отримання від нього аліментів, останній зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки у вигляді аліментів в розмірі 6 000 грн.

Встановлена оскаржуваним рішенням суду першої інстанції сума аліментів у розмірі 3 000,0 грн буде недостатньою для покриття половини щомісячних витрат на утримання та забезпечення всебічного і гармонійного розвитку неповнолітньої ОСОБА_3 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 07 листопада 2014 року та рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 вересня 2016 року шлюб розірвано. Від спільного подружнього проживання у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 травня 2018 року та до повноліття дитини.

Станом на 13 вересня 2023 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем із сплати аліментів у сумі 40 069,00 грн (а.с. 13).

Пред`явлення позивачем позову про зміну способу стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Стаття 180 СК України регламентує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Законом України «Про державний бюджет України» на 2024 рік установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2 563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3 196 гривні.

З врахуванням вищенаведеного, а саме того, що на батьків покладено рівні обов`язки щодо утримання дитини, сторони проживають окремо та дитина сторін проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3 196, 00 гривень, і таким є мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, в матеріалах справи відсутні дані про доходи позивачки та відповідача, з моменту постановлення рішення про стягнення аліментів змінилося матеріальне становище позивачки в бік погіршення, що зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в тому числі, що стосується догляду за дитиною, сторони є працездатними, стягнені за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2018 року аліменти не покривають встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 000, 00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На думку колегії суддів, такий розмір відповідатиме критеріям необхідності та достатності для забезпечення гармонійного розвитку дитини сторін, а матеріалами справи не спростовано достатність доходу відповідача для присудження аліментів саме у такому розмірі.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині неврахування судом витрат позивачки у зв`язку з погіршення стану здоров`я дитини, колегія суддів такі відхиляє, зважаючи на те, що такі обставини в розумінні вимог Сімейного кодексу України не є підставою для збільшення розміру аліментів, однак можуть бути підставою для стягнення додаткових витрат на дитину, про що у даній справі позовні вимоги заявлені не були.

А відтак, доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки спростовуються вищенаведеним.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич