Справа № 214/997/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Сотнікової А.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/997/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, представлений органом опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні батька з малолітнім сином, визначення способу участі батька у вихованні малолітнього сина та спілкуванні з ним,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Козіна Н.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою 01.02.2024, в якій просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з їх малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином: через тиждень у період часу з 18.00 год. суботи до 18.00 год. неділі без присутності матері, за місцем проживання ОСОБА_1 ; відвозити на відвідування спортивного гуртка відповідно до графіку відвідувань та через тиждень, з можливістю залишати за місцем проживання; раз на 2 роки надавати можливість ОСОБА_1 святкування дня народження сина 25 листопада, без присутності матері, за місцем проживання батька; щорічний спільний відпочинок 2 рази на рік, протягом 2-х тижнів, у період відпустки ОСОБА_1 ; інший час за попередньою домовленістю з матір`ю.

Ухвалою суду від 05.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розпочато підготовче провадження (а.с.37).

Не погоджуючись з вимогами, 06.03.2024 відповідач подала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за недоведеністю.

Разом з тим, у ході підготовчого провадження через канцелярію суду надійшла мирова угода від 03.04.2024, укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З метою повного і остаточного врегулювання усіх конфліктів та спорів між сторонами щодо виховання їх спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користуючись правом, передбаченим ст.207 ЦПК України, за взаємною згодою і попередньо досягнутою домовленістю, розуміючи правові наслідки, сторони дійшли висновку про доцільність закриття провадження у справі із затвердженням мирової угоди на наступних умовах визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

кожної п`ятниці з 17:30 год. до 08.00 год. понеділка; без присутності матері за місцем проживання ОСОБА_1 ;

- відвозити на відвідування спортивного гуртку відповідно до графіку відвідування, з поверненням після тренувань за місцем проживання сина з ОСОБА_2 (за виключенням, якщо тренування припадає на п`ятницю чи суботу);

- раз на два роки надавати можливість ОСОБА_1 святкування дня народження сина 25 листопада без присутності матері;

- щорічний спільний відпочинок: у період літніх канікул через тиждень з батьком дитини ОСОБА_1 ; у період зимових канікул один тиждень з батьком ОСОБА_1 ; осінні та весняні канікули за домовленістю з матір`ю;

- інший час за попередньою домовленістю з матір`ю.

Сторони також узгодили, що усі судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу та судовий збір, покладаються на сторону, яка їх понесла, та іншою стороною не відшкодовуються. Підписанням цієї мирової угоди сторони підтверджують відсутність одна до одної будь-яких претензій. Сторони погодили, що відповідно до цієї мирової угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання спору у справі без будь-яких зустрічних претензій і не матимуть більше жодних вимог одна до одної у справі №214/997/24, вони усвідомлюють сутність цієї мирової угоди і всіх її елементів і підтверджують, що викладені умови відповідають їх волевиявленню і породжують настання бажаних наслідків, які відповідатимуть їх інтересам. Наслідки укладення мирової угоди, встановлені ч.4 ст.207 ЦПК України, а також закриття провадження у справі, невиконання мирової угоди, передбачені ст.208 ЦПК України, сторонам відомі та зрозумілі.

Крім того, 03.04.2024 на електронну пошту суду від ОСОБА_4 як представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, представленого органом опіки та піклування, надійшов висновок про визначення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3 з пропозицією встановлення такого порядку: зустрічі батька з сином у вихідні дні через тиждень з п`ятниці 18.00 год. до понеділка 08.30 год., а також половину канікулярного терміну за домовленістю.

Учасники справи про свою участь в підготовчому судовому засіданні не заявили, подавши відповідні заяви, кожен окремо, про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності. Сторони просили затвердили мирову угоду, представник третьої особи ОСОБА_4 провести засідання за її відсутності та врахувати наданий органом опіки та піклування висновок.

Суд, дослідивши зміст та вимоги мирової угоди, матеріали цивільної справи, врахувавши позицію учасників справи, доходить такого висновку.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження згаданої мирової угоди суд зазначає, що відповідно до ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до закінчення підготовчого провадження, що передбачено ч.2 ст.200 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.207 ЦПК України.

За змістом ч.ч.1-4 ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

За своєю правовою природою мирова угода це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, що свідчить про врегулювання судового спору між сторонами. Затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами ст.ст.509, 525, 526 ЦК України. Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Вирішуючи питання затвердження мирової угоди, суд враховує, що відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як визначено у ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №607/7767/22 зазначено, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення встановлення належних стосунків між дитиною і батьками, що є фундаментальними для благополуччя дитини. Дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, та є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів.

Так, провівши аналіз умов мирової угоди від 03.04.2024, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд встановив, що узгоджений сторонами спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5 та спілкуванні з ним забезпечуватиме справедливу рівновагу між інтересами дитини та інтересами обох батьків, відповідатиме найважливішим інтересам дитини, у тому числі з урахуванням віку дитини, та забезпечуватиме не тільки належний розвиток їх сина, а й налагодження психоемоційного контакту дитини з обома батьками, які розлучені та проживають порізно. Досягнення сторонами порозуміння у спірному питанні є суттєвим і свідчить про те, що батьки дійсно зацікавлені у благополуччі їх малолітнього сина та його гармонійному розвиткові у стабільній психоемоційній атмосфері, зважаючи на дещо ускладнені стосунки між ними.

Враховуючи, що мирова угода, укладена сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін на основі їх вільного волевиявлення, взаємним згод та уступок й відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст.207, п.5 ч.1 ст.255 ЦПК України, вважає, що мирову угоду слід затвердити на умовах, визначених сторонами та з урахуванням пропозицій органу опіки та піклування, викладених у висновку, а провадження у справі закрити.

У силу ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Оскільки умовами мирової угоди врегульовано питання розподілу між сторонами судових витрат, а саме кожен з них самостійно несе судові витрати по справі, тому суд не вбачає доцільності у стягненні з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору або ж повернення їх частини за рахунок коштів з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.49, 142, 207, 208, 255, 256, 258-260, 352-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити мирову угоду від 03.04.2024, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на таких умовах:

кожної п`ятниці з 17:30 год. до 08.00 год. понеділка; без присутності матері за місцем проживання ОСОБА_1 ;

- відвозити на відвідування спортивного гуртку відповідно до графіку відвідування, з поверненням після тренувань за місцем проживання сина з матір`ю ОСОБА_2 (за виключенням, якщо тренування припадає на п`ятницю чи суботу);

- раз на два роки надавати можливість ОСОБА_1 святкування дня народження сина ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності матері ОСОБА_2 ;

- щорічний спільний відпочинок: у період літніх канікул через тиждень з батьком дитини ОСОБА_1 , у період зимових канікул один тиждень з батьком ОСОБА_1 ; осінні та весняні канікули за домовленістю з матір`ю;

- інший час за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 .

Провадження у цивільній справі №214/997/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, представлений органом опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні батька з малолітнім сином, визначення способу участі батька у вихованні малолітнього сина та спілкуванні з ним закрити у зв`язку із затвердженням мирової угоди.

Понесені сторонами судові витрати у справі у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу залишити за кожною зі сторін без їх відшкодування.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди, ухвала суду може бути подана для її примусового виконання як виконавчий документ в порядку, передбаченому законодавством України для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з моменту її складання шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інн НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інн НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Ухвалу суду складено та підписано без проголошення 10.04.2024.

Суддя О.І. Євтушенко