Справа № 669/1033/23
Провадження № 2/669/35/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бабоян А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно набутих коштів, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович,

В С Т А Н О В И В :

18 жовтня 2023 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»/відповідач), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 60199, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованості за кредитним договором №950981788 від 09.12.2018 року, укладеним між ним та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», в сумі 7344,80 грн. Крім того, просить стягнути із ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на його користь безпідставно набуті кошти в сумі 7344,80 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування наведених вимог зазначив, що наразі проходить війському службу у Збройних Силах України. У серпні 2023 року при виплаті грошового забезпечення звернув увагу на недостатню суму, яка зарахувалась на його картковий рахунок. За інформацією фінансового управління військової частини, при виплаті позивачу належного грошового забезпечення утримано 8479,28грн. За допомогою порталу електронних послуг Дія дізнався про те, що є боржником у виконавчому провадженні, відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М. за виконавчим написом нотаріуса №60199 від 25.05.2021 року.

Відмітив, що як випливає із документів виконавчого провадження, 09 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» начебто було укладено кредитний договір №950981788. Про факт даної події та зміст вказаного договору позивачу не було відомо, оскільки на той час він втратив свій паспорт Громадянина України, та, із огляду на перебування в зоні ООС, не мав змоги його відновити. Ймовірно, загубленим паспортом позивача скористались зловмисники.

28.11.2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» уклало з ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» договір факторингу №28/1118-01, яким відступило на користь останнього право вимоги за кредитним договором.Звернув увагу суду на те, що судячи із постанов приватного виконавця, дата укладення договору факторингу передує «укладеню» кредитного договору, за яким відступлено право вимоги. Тобто, на момент укладення договору факторингу ані права вимоги, ані самого кредитного зобов`язання не існувало, тому незрозуміло, яке право вимоги у такому разі міг передати кредитор фактору.

03.01.2019 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за договором факторингу №20190103 відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ».

25.05.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив оскаржуваний виконавчий напис. 13.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М. відкрито виконавче провадження №68159224 про стягнення заборгованості в розмірі 7344,80 грн.

У серпні-вересні 2023 року із грошового забезпечення позивача утримано 8479,28грн., що підтверджується звітом про здійснення відрахування та виплати, виданим в/ч НОМЕР_1 від 04.10.2023 року.

Наполягає на тому, що жодних листів ані від кредиторів, ані від приватного виконавця за місцем проживання він ніколи не отримував, тож про факт «укладення» ним кредитного договору дізнався лише по факту списання коштів у межах виконавчого провадження. Відповідно, про існування оспорюваного виконавчого напису дізнався тоді ж. Наголошує, що будь-які документи, в тому числі кредитний договір, вимогу від кредитора про погашення заборгованості, виконавчий напис нотаріуса, документи виконавчого провадження, йому не направлялись.

З виконавчим написом не погоджується і вважає його незаконним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановом Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Зокрема, вказує що чинна редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Оскільки Кредитний договір №950981788, укладений 09 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», не був нотаріально посвідченим, а укладений у простій письмовій формі, нотаріус не мав права на його підставі вчиняти оскаржуваний виконавчий напис.

Разом з тим, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, яким не виконав норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.2.3 п.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Так, жодної вимоги від стягувача про виконання умов кредитного договору позивач не отримував. Таким чином, позивач, не будучи повідомленим про намір вчинення виконавчого напису, була позбавлений можливості заперечувати проти вимог відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів.

Крім того, вважає, що в силу ст.1212 ЦК України, враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суми у розмірі 7344,80грн. було стягнення з позивача на підставі виконавчого напису, який не підлягає виконанню, вказана сума є ж такою, що підлягає поверненню. Таким чином, у зв`язку із фактичним виконанням незаконного виконавчого напису нотаріуса та перерахуванням відповідачу суми, із відповідача підлягає поверненню позивачу 7744,80грн.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. В поданій до суду позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Крім того, направив на адресу суду частину належним чином завірених копій документів, на підставі яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис, витребуваних за ухвалою суду.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи у його відсутності, письмові пояснення та заперечення також до суду не надав.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи у його відсутності, письмові пояснення та заперечення також до суду не надав.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 13.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Романом Михайловичем відкрито виконавче провадження ВП №68159224.

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Р.М. від 13.01.2022 року про відкриття виконавчого провадження, згадане виконавче провадження відкрито на примусове виконання виконавчого напису №60199, вчиненого 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зміст якого зводиться до того, що виконавчий напис нотаріус вчинив на грошовій вимогі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №950981788 від 09.12.2018 року, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 . Стягнення проводиться на заборгованість за кредитним договором №950981788 від 09.12.2018 року за період з 28.05.2020 року по 30.04.2021 на загальну суму 7344,80 грн, яка складається з наступного: 6900,00 грн- заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 394,80 грн - заборгованість по відсотках; 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса.

За змістом оспорюваного виконавчого напису нотаріуса №60199 від 25.05.2021 року, наведеного у постанові приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, належність стягувача «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за кредитним договором №950981788 від 09.12.2018 року нотаріус визначив на підставі відомостей про те, що відповідне право грошової вимоги до позичальника ОСОБА_1 стягувач «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло від ТОВ «ТАЛІОН ЛЮС» згідно Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 року. У свою чергу ТОВ «ТАЛІОН ЛЮС» набуло таке право вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, за яким ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором №950981788 від 09.12.2018 року.

08.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М. у виконавчому провадженні ВП №68159224, відкритому за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та звернено стягнення на доходи боржника, які вона отримує у Військовій частині НОМЕР_2 .

Крім того, з наданих приватним виконавцем документів на виконання ухвали суду про витребування доказів слідує, що 09 грудня 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено електронний договір №950981788.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання.

Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року.

Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою вищезазначену постанову Київського адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 залишено без змін, опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відтак, станом на травень 2021 року у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, оскільки його вчинення можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12, та статтею 80 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У досліджуваній ситуації відповідальність боржника ОСОБА_1 ґрунтується на невиконаному кредитному (грошовому) зобов`язанні перед кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за кредитним договором № 950981788 від 09.12.2018 року.

Позивач, як споживач кредитних послуг є слабшою стороною у відповідних правовідносинах з кредитором, а тому обов`язок доведення правомірності своїх дій у цих правовідносинах покладається на відповідача.

Відповідач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не спростував твердження позивача, що він не був належним чином повідомлений своїм (первісним) або будь-яким іншим наступним кредитором, в тому числі відповідачем, про наявність заборгованості за кредитним договором та її суму. Також відповідач не довів, що перед зверненням до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису позивачці було надіслано розрахунок заборгованості, який у подальшому відповідач надав нотаріусу та, на якому було вчинено виконавчий напис. Окрім цього, відповідач не підтвердив суду, що він є належним стягувачем за виконавчим написом, до якого перейшло право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним позивачем з іншим кредитором та що таке право вимоги виникло у нього після укладання відповідного кредитного договору. Доказів укладення договору факторингу з первісним кредитором та доказів переходу права вимоги у певній сумі за певним кредитним договором відповідач суду не надав. Відповідач не заперечив проти позову щодо безспірності самої суми кредитного боргу, не надав суду відповідний кредитний договір, щоб суд міг щонайменше зрозуміти чи у межах дії кредитного договору (строку, на який надавався кредит) здійснено нарахування процентів за користування коштами.

Водночас судом встановлено, що приватний нотаріус Остапенко Є.М., вчиняючи виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованості за кредитним договором № 950981788 від 09.12.2018 року, де кредитором є інша особа - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», не звернув уваги на те, що право грошової вимоги до нового кредитора за цим кредитним договором реально могло перейти після його укладення, тобто після 09.12.2018року. Натомість, визначаючи належність стягувача у кредитних правовідносинах із ОСОБА_1 , які виникли 09.12.2018 року, нотаріус у виконавчому написі послався на договір факторингу про відступлення права вимоги, що був укладений раніше, а саме: Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ЛЮС». А, отже, ці обставини підлягали перевірці нотаріусом, шляхом витребування у стягувача додаткових документів, що передбачено законом.

Позивач стверджує, що йому не надано документів і щодо переходу права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 950981788 від 09.12.2018 року від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ЛЮС», та від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ».

При цьому, суд також враховує, що відповідач не скористався своїм правом та не подав відзив на позовну заяву з доказами на спростування доводів позовної заяви та на підтвердження направлення позивачеві письмової вимоги та безспірності вимог, про обізнаність позивача з сумою грошової вимоги та про зміну кредитора, а отже у суду є достатні підстави вважати, що таких доказів не було надано і нотаріусу, який вчиняв виконавчий напис. Таким чином, позивач, не будучи повідомленим про намір вчинення виконавчого напису, був позбавлений можливості заперечувати проти вимоги відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів та належності стягувача.

Отже, суд дійшов висновку, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не звернув уваги на ряд очевидних обставин, які у своїй сукупності вказують на те, що заборгованість позивача перед відповідачем не можна вважати безспірною ні за сумою стягнення, ні за належність стягувача (нового кредитора).

Крім цього, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису про стягнення кредитного боргу з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» нотаріусу було відомо, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка раніше надавала можливість вчинення виконавчих написів на зобов`язаннях, що виникають з кредитних правовідносин за певним переліком документів. В подальшому з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 Кабінет Міністрів України своєю постановою №480 від 19.04.2022 виключив з Переліку розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що законних підстав для вчинення виконавчого напису №60199 від 25.05.2021 року у нотаріуса не було.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення в частині визнання виконавого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

До того ж, відповідач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», в силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України не позбавлене права звернутися за стягненням кредитної заборгованості в судовому порядку.

Крім того, судом встановлено, що на примусове виконання виконавчого напису №60199 від 25.05.2021 року на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» станом на 04.10.2023 року із ОСОБА_1 стягнуто заборгованість в розмірі 7344,80грн. Крім того, з ОСОБА_1 стягнуто витрати виконавчого провадження, виконавчий збір, а сього стягнуто 8479,28грн., про що дані Звіту про здійснення відрахування та виплати №1167, складеного 04.10.2023 року війською частиною НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ).

Як вбачається із довідки приватного виконавця, стягнутий розмір заборгованості в розмірі 5479,28грн. перебуває на депозитному рахунку приватного виконавця, та не перераховані на корить стягувача, у зв`язку із оскарженням боржником виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження. У разі задоволення позову ОСОБА_1 та набрання законної сили рішенням суду грошові кошти будуть повернуті позивачу у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів з ТОВ ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», яке не є отримувачем такого виду коштів, а тому не може нести цивільний обов`зок по їх поверненню. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову в частині стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів.

Відповідно до вимогст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1073,60 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 50,00 %).

Керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 2730 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 60199, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованості за кредитним договором №950981788 від 09 грудня 2018 року, укладеним між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА, в сумі 7344,80 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за подання позову до суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18 березня 2024 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», місцезнаходження: 01032, м.Київ вул.Симона Петлюри,30, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014.

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: 010014, м.Київ, вул.Мала Житомирська, буд.6/5.

третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович, місцезнаходження: 29000, м.Хмельницький вул.Грушевського,87, оф.406.

Суддя Наталія БАРАБОЛЯ