ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2748/23
Провадження №2/477/171/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,

за участі секретаря судового засідання Резуник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2023 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 19 листопада 2018 року в розмірі 75363,40 грн та витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що акціонерному товариству «Універсал Банк» належить мобільний банк monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Даний договір є електронним, змішаним договором.

19 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 19 листопада 2018 року.

На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з можливістю його коригування зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Акціонерне товариство «Універсал Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши можливість ОСОБА_3 розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, а остання у свою чергу прострочила зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 22 серпня 2023 року становить 75363,40 гривень.

Ухвалою від 19 грудня 2024 року позовну заяву акціонерного товариства «Універсал-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В ході підготовки справи до розгляду, ухвалою суду від 22 лютого 2024 року за клопотанням відповідача витребувано у акціонерного товариства «Універсал Банк» відомості (виписку) про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 19 листопада 2018 року та умови і правила обслуговування фізичних осіб АТ «Універсал Банк» з підписом відповідача.

У своїй заяві про надання доказів, витребуваних ухвалою суду позивачем наголошувалося на тому, що договір укладено у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та відповідач ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг та розуміла необхідність сплати коштів за користування кредитом, а наданий розрахунок підтверджує розмір заборгованості, заявлений позивачем при зверненні до суду. Посилаючись на постанови Чернігівського, Київського та Миколаївського апеляційних судів, щодо відсутності у цьому випадку підстав для застосування правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 03 липня 2019 року, просили задовольнити позов з підстав вказаних у ньому.

У судове засідання представник позивача не з`явився, під час звернення до суду просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні позову просила врахувати, що оскільки умови та правила надання банківських послуг вона не підписувала, то просила суд стягнути з неї грошові кошти у різниці між фактично отриманими та повернутими грошовими коштами, без урахування відсотків, списаних з її карткового рахунку, відмовивши в решті позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1046 цього кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 19 листопада 2018 року між ОСОБА_4 та акціонерним товариством «Універсал Банк» укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (а.с.12)

Пунктом 6 Анкети-заяви відповідач просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкрити в Банку; засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її даних згідно з Договором.

Визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях.

Крім того, підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного цифрового підпису.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Універсал Банк»).

З урахуванням цього Анкета-заява від 19 листопада 2018 року разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг.

До договору банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів.

Відповідно до частини другої статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Розділу І Умов визначено, що банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка (а.с.15).

За змістом підпункту 2.1 пункту 2 Розділу ІІ Умов для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням Анкети-заяви клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення Договору є дата підписання клієнтом Анкети-заяви та отримання картки (а.с.23).

Відповідно до підпункту 2.2, 2.3. пункту 2 Розділу ІІ Умов процедура випуску картки визначається банком самостійно.

При прийнятті рішення про випуск картки банк видає платіжну картку клієнту, яка передається клієнту у віртуальному вигляді у мобільному додатку, особисто уповноваженим співробітником або доставляється рекомендованою поштою, кур`єрською службою або іншим способом, що дозволяє однозначно встановити, що платіжна картка була отримана клієнтом (а.с.23).

Згідно з підпунктом 4.1, 4.2 пункту 4 Розділу ІІ Умов ліміт кредитування та строк дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому Договорі та відповідному Додатку до нього.

Ліміт до використання розраховується та встановлюється, виходячи з внутрішніх процедур банку, та зазначається клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування.

Відповідно до підпункту 4.5 пункту 4 форма надання кредиту: поновлюваний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги (а.с.131).

Відповідно до долученої до заяви про надання доказів довідки про наявність рахунку від 01 березня 2024 року вбачається, що за заявою ОСОБА_1 , позивачем відкрито розрахунковий рахунок у банку та видано платіжну картку № НОМЕР_1 зі строком дії картки до жовтня 2024 року (а.с.116).

Відповідно до долученої позивачем довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 01 березня 2024 року, на видану ОСОБА_1 платіжну картку банком було встановлено початковий ліміт на рівні 10 000 грн, який в неодноразово збільшувався, зокрема 06 серпня 2021 року до 70 000 грн, та який було зменшено 26 лютого 2022 року до 56829 грн (а.с.117).

Оцінюючи доводи позивача в частині, що стосуються укладання договору в електронній формі, суд не погоджується із зазначеним обґрунтуванням, оскільки позивачем в супереч статті 81 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами, що спірний договір укладено відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про електрону комерцію».

Так зі змісту Анкети-заяви від 19 листопада 2018 року, долученої позивачем до матеріалів позову, вбачається, що укладання договору (підписання заяви) відбулося шляхом відтворення власноручного підпису як зі сторони уповноваженого представника позивача так і зі сторони відповідача.

Відомостей, щодо використання відповідачем згенерованого електронного підпису матеріали справи не містять та позивачем не доведено, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, тому і підстав вважати, що в даному випадку між сторонами укладено електронний договір немає.

Крім того слід зазначити і те, що у відповідній графі зазначення дати підписання такої анкети-заяви, також шляхом власноручного відтворення напису проставлено дату її підписання 19 листопада 2018 року, що вказує на те, що договір між сторонами було укладено у письмовій формі без застосування згенерованої ключової пари електронного цифрового підпису.

З огляду на вищезазначене відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, оскільки як встановлено судом, договір укладено у письмовій формі, а надані позивачем умови не містять підпису відповідача.

У свою чергу, підписана ОСОБА_1 19 листопада 2018 року Анкета-заява не містить будь-яких умов кредитного договору, зокрема, розміру та порядку нарахування процентів на користування кредитними коштами, неустойки, процентів нарахованими згідно статті 625 ЦК України, тощо.

Долучені до позовної заяви Умови і правилами обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, на які позивач посилається як на підставу для своїх позовних вимог, відповідачем не підписані (а.с.13-25).

До позовної заяви позивач додав Витяг з тарифів чорної картки monobank, в якій визначено умови користування кредитними коштами, порядок розрахунків, обумовлено сплату коштів за користування кредитними коштами, та визначено розміри і порядок застосування штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору (а.с.26-27).

Однак, вказаний витяг не містить даних про ознайомлення ОСОБА_1 з наведеними тарифами. Крім того, наданий позивачем витяг складений у відповідності Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків та не містить дати його складення, що унеможливлює визначення відповідності його умовам і правилам станом на листопад 2018 року на ознайомленні відповідачем з якими, наполягає позивач, до матеріалів справи не долучені.

Зазначене стосується також і долученого до позовної заяви паспорта споживчого кредиту Чорної картки monobank, який також не містить дати, станом на яку він складений та даних про ознайомлення ОСОБА_1 з тарифами банку (а.с.28-30).

Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, що підписана ОСОБА_1 19 листопада 2018 року, не містить відомостей з якими тарифами була ознайомлена.

Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 22 серпня 2023 року становить 75363,40 грн, та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом. Інших складових заборгованість не має.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, щодо необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, що укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Схожі за змістом висновки викладені також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 провадження № 61-2498св22, де суд розглядаючи справу подібним за змістом позовом вказав, що оскільки в анкеті-заяві від 23 листопада 2017 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зарахував ці кошти на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту (10961,72 грн) за рахунок протиправно списаних банком відсотків (у розмірі) з 9776,12 грн до 1 185,60 грн. З урахуванням того, що в анкеті-заяві від 23 листопада 2017 року процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то в стягненні процентів за користування кредитом, пені, комісії суд першої інстанції відмовив вірно, але помилився в частині мотивів такої відмови. А тому постанову апеляційного суду в оскарженій частині належить скасувати, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог підлягає зміні в його мотивувальній частині, а в іншій частині залишенню без змін.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

У цій же справі, як зазначено судом вище, надані позивачем Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Враховуючи, що зазначені Умови і правила, які містяться в матеріалах цієї справи, не визнаються відповідачем ОСОБА_1 та не містять її підпису, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19 листопада 2018 року, шляхом підписання заяви-анкети.

Що стосується доводів позивача на судову практику Чернігівського, Київського та Миколаївського апеляційних судів, то суд, по перше, не вбачає підстав для застосування висновків, що зроблені цими судами, з огляду на те, що у цьому конкретному випадку, за відсутності підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки кредитні відносини між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 виникли на підставі договору, укладеного у письмовій формі відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України, тому до них підлягає застосування правова позиція Верховного Суду, що викладена у постанові від 03 липня 2019 року. А по друге, за змістом положень частин четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує виключно висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки, як зазначено судом вище, умовами анкети-заяви, яка підписана відповідачем, не погоджено розміру відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів, строку виконання зобов`язання, а також розміру відповідальності за порушення грошового зобов`язання, суд вважає, що позивач не довів тієї обставини, що між сторонами укладено договір, яким визначено розмір відсотків, пені, штрафів, оскільки ним не надано суду належних і достатніх доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком.

Так, статтею 81 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача.

Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (статті 77-80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність).

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

За вказаного вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

На виконання ухвали суду від 22 лютого 2024 року про витребування доказів, представником позивача надіслано на адресу суду довідку про рух коштів по картці від 01 березня 2024 року (а.с.98-115).

Відповідно до зазначеної вище довідки, виданої за період з 19 листопада 2018 року дня укладання договору, по 22 серпня 2023 року, вбачається, що кредитний ліміт за картковим рахунком ОСОБА_1 становить 56829 грн, що відповідає цим же даним, зазначеним у довідці про розмір встановленого кредитного ліміту від 01 березня 2024 року, а баланс картки на кінець звітного періоду становить -18534,40 грн, що у сукупності вказує на заборгованість відповідача у загальному розмірі 75363, 40 грн.

Згідно вказаної довідки про рух коштів вбачається і те, що сума витрат за зазначений період по картці становить 277917, 42 грн, а сума зарахувань відповідно 202554, 02 грн.

Зазначена вище довідка про рух коштів за картковим рахунком позичальника у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджує обставини встановлення та зміни кредитного ліміту, видачі кредитних коштів та сум внесених позичальником на його погашення.

Враховуючи вищевказані обставин, суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на видану ОСОБА_1 кредитну картку.

Укладений між сторонами кредитний договір від 19 листопада 2018 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Згідно частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, то в силу вимог частини другої статті 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту суд виходить з такого.

Зі змісту вищезазначеної довідки про рух коштів, вбачається здійснення позичальником ОСОБА_1 операцій у тому числі з ідентифікацією особи, яка здійснює банківські операції, користування сервісами «Розстрочки», «Щомісячного платежу», здійснення розрахункових операцій, переказу коштів на інші картки, поповнення мобільного телефону, поповнення готівкою своєї картки в терміналі, внесення коштів на погашення заборгованості, розрахунок у магазина та ін.

Вказані обставини свідчать про визнання відповідачем договірних відносин з банком щодо користування кредитними коштами та усвідомлення нею походження цих коштів.

У свою чергу, як вбачається з цієї довідки цього, відсотки нараховані за користування кредитними коштами погашалися банком за рахунок кредиту, збільшуючи відповідно загальну заборгованість за тілом кредиту.

Проте, як зазначено судом вище, Анкета-заява, підписана сторонами не містить як відомостей, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, за рахунок кредиту.

А отже підстави для збільшення кредиту за рахунок погашення нарахованих відсотків відсутні.

Із зазначеної довідки про рух коштів, вбачається, що на день звернення до суду з відповідним позовом, ОСОБА_1 використала кредитні кошти, що були надані їй в межах ліміту користування виданими картками у загальному розмірі 277917,42 грн з урахуванням відсотків, що були списані з її рахунку, шляхом збільшення заборгованості з яких повернуто 202554,02 грн.

При здійснені підрахунку витрат ОСОБА_1 за її рахунком, вбачається, що сума списання відсотків за рахунок яких було збільшено тіло кредиту здійснено банком у розмірі 35709,55 грн. Таким чином, сума фактично отриманих ОСОБА_5 коштів становить 242207, 87 грн (277917,42 грн 35709,55 грн).

Різниця між використаними та повернутими коштами становить 39653,85 грн, що й підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення акціонерного товариства «Універсал Банк» до суду з позовом до ОСОБА_1 належним до стягнення розмір заборгованості становив 39653,85 грн.

Враховуючи, що при звернені до суду, розмір позовних вимог визначений позивачем на рівні 75363,40 грн не відповідає обставинам, встановленим судом, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1412, 24 грн.

На підставі статей 259, 263-265, 280 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк», () заборгованість за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 19 листопада 2018 року, в розмірі 39653 (тридцять дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят три ) грн 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк», () витрати по сплаті судового збору в розмірі 1412 (одна тисяча чотириста дванадцять) грн 24 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: 04114 м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 21133352;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО