Справа № 464/233/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі судді Бориславського Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, суд

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідача ОСОБА_2 завданих збитків в порядку регресу у розмірі 5992,09 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 5992,09 грн. на виконання полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0225196, яким був забезпечений транспортний засіб «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_2 був учасником та винуватцем ДТП 17.10.2020 року із тролейбусом «Електрон» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » та який отримав пошкодження. ОСОБА_2 самовільно покинув місце даної ДТП. У зв`язку із вказаним, ПрАТ «УПСК» звернулося до ОСОБА_2 з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу, однак така вимога залишена без відповіді. 03.03.2023 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, зокрема і у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АР/0225196 від 23.04.2020 року. Відтак, позивач просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.02.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Судом вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам, відповідачу із позовною заявою та додатками, за місцем його реєстрації, однак поштове відправлення повернуто суду у зв`язку із відсутністю адресати за вказаною адресою, а також за місцем його проживання, вказаному у позовній заяві, однак таке поштове відправлення повернуто суду за закінченням терміну зберігання.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Самойленко П.М. отримали ухвалу про відкриття провадження у справі у своїх електронних кабінетах 12.02.2024 року, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

У встановлений судом строк відзиву на позов відповідач не подав, причин такого не повідомив.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, 17.10.2020 року о 14:30 год. у м. Львові на вул. Володимира Великого, 59 В відбулось зіткнення між автомобілем марки «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 та тролейбусом «Електрон», номерний знак НОМЕР_2 . Винуватцем ДТП вказаний ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 та залишив місце ДТП, чим, зокрема, порушив вимоги п. 13.1 ПДР, що підтверджується відповіддю від НПУ /а.с.14-15/.

Крім цього, згідно матеріалів справи, на час здійснення дорожньо-транспортної пригоди 17.10.2020 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УПСК» згідно Поліса №АР225196 / а.с.13/.

Згідно акта огляду транспортного засобу від 20.10.2020 року /а.с.20/, відповіді від НПУ /а.с.14/, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та тролейбус «Електрон», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ЛКП «Львівелектротранс», отримали пошкодження.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19.11.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування з ПДВ розмір такого за пошкодження тролейбуса «Електрон» внаслідок ДТП, що мала місце 17.10.2020 року у м. Львові на вул. В. Великого, 59 В складає 5992,09 грн. /а.с.22/.

Згідно платіжного доручення №57 від 11.01.2021 року ПрАТ «УПСК» перерахувала 5992 грн. 09 коп. страхового відшкодування Львівському КП «Львівелектротранс» /а.с.24/.

12.08.2021 року представник ПрАТ «УПСК» Гермаш С.М. підписав вимогу до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, однак до матеріалів справи не долучено доказів, що така вимога була надіслана ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Водночас, згідно долученого до матеріалів справи договору цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги від 03.03.2023 року, укладеного між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. /а.с.7-9/.

Пунктом 4.2 вказаного договору визначено, що новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору ціну договору шляхом перерахування первісному кредитору грошових коштів у сумі, що дорівнює ціні договору на рахунок первісного кредитора, вказаного в п.12 цього договору протягом 7 (днів) банківських днів з дня укладання сторонами цього договору. Оплата вважається здійснена з моменту перерахування коштів в сумі, що вказана в п.4.1 цього договору, на рахунок первісного кредитора, вказаний в п.12 цього договору.

У п. 4.1 договору зазначено «Ціна договору».

Згідно п.2.2 договору загальний розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступається згідно цього договору, складає 665867 грн.23 коп. згідно реєстру прав вимоги.

Згідно додатку №1 до договору №03/03/2023 про відступлення права вимоги від 03.03.2023 року до нового кредитора переходить право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_2 у розмірі 5992,09 /а.с.10-12/.

Позивачем та його представником не надано доказів на виконання умов п. 4.2 договору цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги від 03.03.2023 року, а саме підтвердження перерахування ФОП ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників.

Вказане позбавляє суд можливості перевірити чи набув позивач право вимоги до відповідача на підставі договору цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги, оскільки як і позивач та його представник адвокат не надали суду таких доказів.

При цьому, суд враховує, що аналогічні обставини були встановлені судом у справі №462/6751/21 за позовом ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, де позивач був також представлений представником адвокатом Самойленком П.М., та рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17.05.2022 року про відмову у задоволенні позову було залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 26.10.2023 року.

Так, у постанові Львівського апеляційного суду від 26.10.2023 року вказано: «щодо доводів скарги про те, що якщо суд має сумніви щодо набуття ФОП ОСОБА_1 прав вимоги до відповідача ОСОБА_2 то він має витребувати у позивача той чи інший доказ, колегія суддів вважає необґрунтованими, зважаючи на те, що згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Окрім цього, позивач міг подати підтвердження перерахування ФОП ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників до суду першої інстанції. Судом першої інстанції правильно вказано, що не подання вказаних доказів позбавляє суд можливості перевірити чи набув позивач право вимоги до відповідача на підставі договору цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги, оскільки як і позивач та його представник адвокат не надали суду таких доказів, а натомість судом були вжиті заходи, зокрема щодо їх виклику у судове засідання, оскільки судом відповідно до ухвали від 06.12.2021 р. вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, також двічі були задоволені клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відео-конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника позивача адвоката Самойленка П.М., однак останній не виходив на зв`язок у режимі відео-конференції із судом. Натомість, як вбачається із матеріалів справи позивачем (його представником) двічі подавалися заяви про розгляд справи у його відсутності (а.с. 101-102, 121-122). Суд апеляційної інстанції не бере до уваги подані позивачем докази в суді апеляційної інстанції, зважаючи на те, що апелянтом не доведено, що перешкоджало йому подати доказ щодо перерахування ФОП ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» до суду першої інстанції. Зважаючи на вказане, суд прийшов до правильного висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову про відшкодування шкоди в порядку регресу.»

Відтак, враховуючи, що позовну заяву подано позивачем 09.01.2024 року, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.01.2024 року справу направлено за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова та зареєстровано у Залізничному районному суді м. Львова 07.02.2024 року, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2024 року для розгляду даної справи визначено суддю Бориславського Ю.Л., ухвалою від 12.02.2024 року провадження у справі відкрито та таку ухвалу отримано позивачем та його представником у своїх електронних кабінетах 12.02.2024 року, що підтверджується довідками про доставку електронного документу, у сторони позивача було достатньо часу для подання усіх наявних у них доказів для підтвердження обставин справи, а також заявити клопотання про витребування певних доказів у разі неможливості самостійно надати такі докази, що відповідало б вимогам ст. 83, 84 ЦПК України, про що роз`яснено судом в ухвалі Залізничного районного суду м. Львова від 12.02.2024 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 недоведено факту набуття ним права вимоги до відповідача ОСОБА_2 , клопотання про витребування доказів стороною позивача не заявлено.

Відсутність доказів на підтвердження факту переходу права вимоги за договором про відступлення права вимоги є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення заборгованості.

Аналогічна позиція міститься в постанові ВС від 17.01.2020 № 916/2286/16.

У відповідності до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

За змістом ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про відсутність законних підстав для задоволення позову про відшкодування шкоди в порядку регресу.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, відповідач не заявляв до відшкодування судові витрати, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 83, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, ст. 1194 ЦК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, визначені ст. 354, 355 ЦПК України.

Текст судового рішення складено 11.04.2024 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.