Справа № 243/5073/23
Провадження № 4-с/243/5/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участі

секретаря Малахової К.Р.,

представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, що відбувається з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , на дії заступника начальника Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та скасування постанови про арешт майна боржника,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 представник скаржника звернувся до суду з вказаними вимогами, на обґрунтування зазначивши, що 30.01.2020 до Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов виконавчий лист №2/243/3779/2019, виданий Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку.

Постановою від 04.02.2020 року відкрито виконавче провадження №61123389, в межах якого 07.09.2023 заступником начальника відділу Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крапівіним В.М. було винесено постанову про арешт майна боржника.

Про існування вказаної постанови скаржник дізнався лише 18.09.2023. Вказує, що державним виконавцем під час здійснення провадження допущено порушення ЗУ «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень». Державним виконавцем не спрямовано жодних документів виконавчого провадження стороні боржника, що є порушенням ведення виконавчого провадження та обмеженням право скаржника на оскарження відповідного рішення. Стягнення аліментів з боржника за вказаним виконавчим провадженням не відбувалось з вини державного виконавця, який не спрямував відповідні документи до місця роботи боржника, тому й утворилась заборгованість. Також зазначає, що строк виконання відповідного рішення у виконавчому провадженні сплив 22.11.2021 року. Просить визнати поважними причини пропуску на оскарження спірної постанови; визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника, визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення арешту на майно боржника від 07.09.2023.

В судовому засіданні представник скаржника просив скаргу задовольнити посилаючись на доводи, викладені в ній, звернув увагу, що на теперішній час довідка про розмір заборгованості скасована у судовому порядку. Вказав, що скаржником для погашення заборгованості по аліментах жодних сум не сплачувалося. Також просив проводити розгляд справи без участі ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до судового засідання не з`явився, про дату, час та спосіб розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання судових повісток на офіційну електронну пошту. Його неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду донецької області від 23.12.2019 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 13.11.2019 року і до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крапівіним В.М. від 04.02.2020 року було відкрито виконавче провадження №61123389 з виконання виконавчого листа №2/243/3779/2019, виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області на підставі вказаного рішення суду.

07.09.2023 державним виконавцем Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крапівіним В.М. було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №61123389.

11.09.2023 листом № 22695 начальника Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було повідомлено про відриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_2 , про винесення 07.09.2023 постанови про арешт майна боржника, повідомлено ідентифікатор доступу до виконавчого провадження. Також надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 22694 від 11.08.2023 згідно якого заборгованість ОСОБА_2 за період з 13.11.2019 по 22.11.2021 становить 40030,00 грн.

З листа командира ВЧ НОМЕР_1 № 692/7893 від 12.10.2023 видно, що до військової частини з 04.02.2020 по 22.11.2021 документів з Слов`янського відділу ДВС щодо виконання виконавчого листа № 2/243/3779/2019 не надходило. Додано довідку про доходи ОСОБА_2 , з якої вбачається, що з ОСОБА_2 стягуються аліменти з червня 2017 року за іншим виконавчим провадженням.

З довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів № 21019 від 05.09.2023 вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання останньої до досягнення сином Матвієм трирічного віку станом на 05.09.2023 становить 40030 грн.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2023 № 243/5466/23 було задоволено скаргу ОСОБА_2 та скасовано розрахунок заборгованості, складений заступником начальника Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Крапівіним В.М. у виконавчому провадженні №61123389.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права і свободи.

Відповідно до вимог ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Звертаючись до суду зі скаргою представник скаржника посилався на те, що стягнення аліментів з боржника за вказаним виконавчим провадженням не відбувалось за вини державного виконавця, який не спрямував відповідні документи до місця роботи боржника, тому й утворилась заборгованість.

Проте, вказане обґрунтування не є слушним, оскільки зі змісту рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.12.2019 вбачається, що ОСОБА_2 був обізнаний про розгляд справи, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності. Доказів на підтвердження обставин, що унеможливлювали виконання ОСОБА_2 вказаного судового рішення у добровільному порядку, суду не надано.

Частиною другою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до статей 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Частинами четвертою, п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи, викладені в скарзі, не спростовують наявність заборгованості скаржника зі сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Скасування довідки про розрахунок заборгованості по аліментам також не спростовує факт наявності заборгованості з їх сплати. Навпаки, в судовому засіданні представник скаржника підтвердив, що для погашення заборгованості по аліментах жодних сум не сплачувалося.

У постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 490/6309/16 (провадження № 61-473св21) зроблено правовий висновок про те, що за змістом пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» таке забезпечення виконання рішення, яким передбачено стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів, має бути реальним, а не декларативним.

На думку суду, поведінка ОСОБА_2 містить ознаки ухилення від сплати аліментів, що є прямим порушенням прав як ОСОБА_3 так і самої дитини, а тому, заходи, що вжиті державним виконавцем у вигляді арешту майна боржника, є обґрунтованими, законними та такими, що реально направлені на забезпечення виконання рішення суду.

Таким чином, за наявності заборгованості по аліментах, а також при неможливості забезпечити виконання судового рішення у інший спосіб, суд набуває висновку про відсутність підстав для зняття арешту з майна боржника відсутні та задоволення скарги ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , на дії заступника начальника Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та скасування постанови про арешт майна боржника - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повний текст скарги складений 08.04.2024.

Суддя: Д.В. Воронков