Справа № 638/4988/24
Провадження № 4-с/638/59/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

за участю

скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на бездіяльність посадової особи,-

ВСТАНОВИВ:

15.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність виконавця, у якій зазначено, що їй стало відомо пронаявність у Державному реєстрі речових прав запису про обтяження арешт майна боржника та оголошено заборону на його вдчуження, внесений на підставі постанови державного виконавця №42217786 та №35758090. Об`єктом обтяження є все майно, яке належить ОСОБА_1 , в мужах суми боргу за виконавчими провадженнями №35758090 та №42217786. Наявний арешт порушує її право власності, оскільки виконавчі провадження повернуті. У зв`язку з чим ОСОБА_1 , просить зобов`язати Шевченківський ВДВС видалити з Державного реєстру речових прав запис про обтяження №5152656 від 28.03.2014 та №13412279 від 20.12.2012.

Скаржник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала скаргу, просила задовольнити.

Представник Шевченківського ВДВС у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Суд, вислухавши скаржника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Судом встановлено, що 26.03.2014 Дзержинським ВДВС ХМУЮ накладено арешт та заборонено відчуження майна ОСОБА_1 , постанова серія та номер 42217786.

Окрім того, 20.12.2012 постановою Дзержинського ВДВС ХМУЮ накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 .

На теперішній час Дзержинський ВДВС ХМУЮ Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Скаржник направила звернення до начальника Шевченківського ВДВС з вимогою скасувати арешт, відповіді станом на 10.04.2024 не отримано.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Ч. 1, 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження»).

За правилами ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна

П. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконаче провадження» передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Як вбачається з наданого скаржником витягу з реєстру виконавчий проваджень на сьогоднішній день виконавчі провадження повернуті.

Судом здійснено моніторинг автоматизованої системи виконавчого провадження та встановлено, що за параметрами « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » виконавчих проваджень не знайдено, у реєстрі боржників також за вказаними параметрами записи відсутні.

Доказів наявності виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що незняття Шевченківським ВДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Ч. 2 ст. 451 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника)

За правилами ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст.18, 447-453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу боржника ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на бездіяльність посадової особи задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо нескасування арешту з майна ОСОБА_1 .

Зобов`язати посадову особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо скасування арешту з майна боржника ОСОБА_1 , які були накладені постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження серія та номер 42217786, виданий 26.03.2014 Дзержинським ВДВС ХМУЮ та постановою про арешт майна боржника 35758090, 20.12.2012 Дзержинським ВДВС ХМУЮ, державний виконавець Мирна Т.В.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Семіряд