Справа № 683/412/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/412/24, 2/683/412/2024 за позовом ОСОБА_1 до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 право власності:

- на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку площею 0,270 га, з яких: 0,250 га - для обслуговування житлового будинку, 0,020 га - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 побудоване у 1954 році її батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Право власності на вказаний житловий будинок було оформлено на ім`я голови колгоспного двору ОСОБА_2 , про що 01 вересня 1989 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок. Вказаний житловий будинок є майном колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 голова двору та його дружина ОСОБА_3 член двору, а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/2 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її чоловік ОСОБА_2 , який був зареєстрований та проживав разом із ОСОБА_3 на день її смерті. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Оскільки єдиним її спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, був її чоловік ОСОБА_2 , тому до нього перейшло в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право на належну їй, як члену майна колгоспного двору, 1/2 частину зазначеного будинковолодіння.

За життя ОСОБА_2 спадщину після смерті дружини ОСОБА_3 не встиг оформити, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Позивачка вказує, що вона є донькою ОСОБА_2 та єдиною його спадкоємицею за законом. Вона прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Окрім спадкового майна, яке вона оформила, до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також розташована за цією ж адресою земельна ділянка площею 0,270 га, з яких: 0,250 га - для обслуговування вказаного житлового будинку, 0,020 га - для ведення особистого селянського господарства.

При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через те, що житловий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я ОСОБА_2 , який був не єдиним членом майна цього колгоспного двору.

Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні її прав на спадкове майно, тому ОСОБА_1 звернулась за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 лютого 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задоволити.

Відповідач Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , побудований у 1954 році та відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

01 вересня 1989 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та зазначено, що він належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Цього ж дня право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ в реєстровій книзі №1 під реєстровим №54.

Згідно виписки з погосподарської книги за 1991-1996 роки №3 с. Махаринці, наданої т.в.о. старости Коржівського старостинського округу №3 Староостропільської сільської ради Бачук О. за №82 від 31 жовтня 2023 року, житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ), відноситься до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року головою цього колгоспного двору був ОСОБА_2 , а членом колгоспного двору являлась його дружина ОСОБА_3 .

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частині (1 : 2=1/2).

Отже, частка ОСОБА_3 у спірному будинковолодінні становила 1/2 частину. Інша 1/2 частина будинковолодіння належала ОСОБА_2 як члену майна колгоспного двору.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

За життя ОСОБА_3 заповіту не залишила.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 , яке повторно видано 26 листопада 1979 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 23 вересня 1945 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно довідки виконкому Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №1 від 12 лютого 2024 року ОСОБА_3 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала в с. Махаринці Хмельницького (бувшого Старокостянтинівського) району Хмельницької області разом із чоловіком ОСОБА_2 . За даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75901106 від 20 лютого 2024 року спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась.

Встановлені судом обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Отже, ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_3 , який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшла 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яку вона набула як член майна колгоспного двору.

Оскільки ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем майна після смерті дружини ОСОБА_3 , тому до нього перейшло право власності на належну померлій 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_2 , як члену майна колгоспного двору, належала інша 1/2 частина вищезазначеного домоволодіння. З урахуванням 1/2 частини домоволодіння, яке він успадкував після смерті дружини, ОСОБА_2 за життя установленому законом порядку набув право власності на цілий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

На день своєї смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 ., що підтверджується довідкою Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №246 від 2008 року.

За життя ОСОБА_2 заповіту не залишив.

22 липня 2008 року за заявою ОСОБА_1 , яка є донькою ОСОБА_2 , про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №745 (2008) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_2 . Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2008 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського, на майновий пай, на право на земельну частку (пай) та на грошові вклади.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №745 (2008), заведеної 22 липня 2008 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшло також наступне нерухоме майно:

- житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частина якого належала йому як члену майна колгоспного двору, а 1/2 частину він набув в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3 ;

- земельна ділянка площею 0,270 га, з яких: 0,250 га - для обслуговування житлового будинку, 0,020 га - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №755779 від 27 червня 2003 року.

25 січня 2024 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадщини на вищезазначене будинковолодіння та земельну ділянку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок, а також через те, що зі змісту наданої копії цього свідоцтва вбачається, що житловий будинок є майном колгоспного двору, яке належить усім членам колгоспного двору, а не лише ОСОБА_2 , який був головою цього двору.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Досліджені судом докази свідчать про те, що будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 було побудовано у 1954

році, відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого станом на 15 квітня 1991 року були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а тому суд вважає за можливе визнати за позивачкою, яка є єдиною спадкоємицею майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом право власності на зазначене будинковолодіння, 1/2 частину якого ОСОБА_2 набув в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3 , а 1/2 частина належала йому як члену майна колгоспного двору.

Факт належності ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,270 га, з яких: 0,250 га - для обслуговування житлового будинку, 0,020 га - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується оригіналом Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №755779, який виданий 27 червня 2003 року Коржівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області на підставі рішення №5 від 29 квітня 2003 року.

Оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 , і нотаріус відмовив їй у оформленні спадщини на вищезазначену земельну ділянку, тому в судовому порядку за ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,270 га, з яких: 0,250 га - для обслуговування житлового будинку, 0,020 га - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,

Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивачки.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,270 га, з яких: 0,250 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,020 га - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у межах згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №755779 від 27 червня 2003 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, місце знаходження: вул. Центральна,2/14 с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницької області, 31146, .

Текст рішення складено 11 квітня 2024 року

Суддя: