ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 06 червня 2022 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг готівкою 11200 грн, що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви копією боргової розписки від 06 червня 2022 року. У розписці міститься зобов`язання повернути позичальником отримані грошові кошти в повному обсязі до 07 червня 2022 року. Розписка підписана зі сторони позичальника ОСОБА_2 та зі сторони позикодавця ОСОБА_1 . У тексті розписки позичальником допущено описку та зазначено: ОСОБА_2 ... одержав в борг готівкою від ОСОБА_3 , натомість вірно ...від ОСОБА_1 . Особисті дані позичальника, що містяться у розписці, відповідають паспортним даним ОСОБА_1 , боргова розписка підписана ОСОБА_1 , а тому позивач просив суд вважати вірним зазначення: ОСОБА_2 ... одержав в борг готівкою від ОСОБА_1 . Крім того, як відображено у тексті розписки, така написана у присутності свідка: ОСОБА_4 , який підтверджував факт передачі грошових коштів. У визначений борговою розпискою строк позичальник кошти не повернув, досудові вимоги (в телефонному режимі) щодо повернення боргу залишились без реагування та задоволення. Позивач вказує, на момент звернення до суду із цим позовом, заборгованість за борговою розпискою непогашена у повному обсязі у сумі 11200 грн. Позивач вказує, оскільки борг не погашено, то підлягає застосуванню ст.625 ЦК України, тому інфляційні втрати за період 08 червня 2022 року по 31 липня 2023 року на суму боргу 11 200 грн. становлять 1743 грн. 48 коп., 3% річних - 395 грн. 84 коп. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його корить 11200 грн. основного боргу, 1743 грн. 48 коп. інфляційних втрат, 395 грн. 84 коп. - 3% річних, судові витрати у розмірі 1073 грн.60 коп.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду від 22 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення норм процесуального і матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі встановлено та з наданого оригіналу розписки від 06 червня 2022 року вбачається, ОСОБА_2 одержав в борг готівкою від ОСОБА_3 готівкою 11 200 грн., зобов`язуюється повернути отримані грошові кошти в повному обсязі до 07 червня 2022 року. Розписка підписана зі сторони позичальника ОСОБА_2 та зі сторони позикодавця ОСОБА_1 (а.с.48).

Боргова розписка написана у присутності свідка: ОСОБА_4 , який підтверджував факт передачі грошових коштів (а.с.48 зворот).

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання, до теперішнього часу борг не повернув. Звернувшись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його корить 11200 грн. основного боргу, 1743 грн. 48 коп. інфляційних втрат, 395 грн. 84 коп. - 3% річних, судові витрати у розмірі 1073 грн.60 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на їх недоведеність, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики, є правові підстави для застосування ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У справі встановлено та з наданого оригіналу розписки від 06 червня 2022 року вбачається, ОСОБА_2 одержав в борг готівкою від ОСОБА_3 в борг готівкою 11 200 грн., зобов`язуюсь повернути отримані грошові кошти в повному обсязі до 07 червня 2022 року. Розписка підписана зі сторони позичальника ОСОБА_2 та зі сторони позикодавця ОСОБА_1 (а.с.48).

Боргова розписка написана у присутності свідка: ОСОБА_4 , який підтверджував факт передачі грошових коштів (а.с.48 зворот).

Оригінал даної розписки весь час зберігався у позивача ОСОБА_1 , як позикодавця та держателя вказаної розписки, який він долучив до апеляційної скарги (а.с.48)

У тексті розписки позичальником допущено описку та зазначено: ОСОБА_2 ... одержав в борг готівкою від ОСОБА_3 , натомість вірно ...від ОСОБА_1 . Особисті дані позичальника, що містяться у розписці, відповідають паспортним даним ОСОБА_1 , номеру та серії паспорту позивача, боргова розписка підписана ОСОБА_1 (а.с.54, 48).

У постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №707/2606/16-ц Верховний Суд досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №128/891/20, викладено правову позицію, відповідно до якої особа, яка є держателем розписки, вважається позикодавцем, навіть якби не було вказано жодного імені позикодавця в розписці.

Слід зазначити, що допущені описки в по-батькові позикодавця при написанні позичальником розписки не можуть тлумачитися проти особи, яка є держателем розписки та яка надала грошові кошти в борг без спростування факту неправомірного заволодіння позивачем розпискою чи написання її іншою ніж відповідач особою, вказане не може бути підставою для невиконання позичальником своїх обов`язків згідно з укладеним договором позики.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним правочином, на підтвердження якого надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, наявність описки в по-батькові позикодавця в розписці не спростовує того, що саме позивач ОСОБА_1 , враховуючи інші відомості щодо позичальника, зазначені у розписці, є держателем розписки на протязі періоду часу з 06 червня 2022 року по теперішній час, в той час коли відповідач ОСОБА_2 не спростував належними та допустимими доказами зміст боргового документу, а так само і не доказав неправомірного заволодіння такою розпискою особою, яка нею володіє.

Зазначена розписка, оригінал якої було надано апеляційному суду, є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу.

Таким чином, наявність оригіналу боргової розписки у позивача ОСОБА_1 свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачем ОСОБА_2 не виконане.

Будь-яких доказів на спростування факту укладення між сторонами договору позики від 06 червня 2022 року, доказів щодо повернення боргу - відповідачем суду не надано.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти у встановлений строк ОСОБА_1 не повернув, тому позовні вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 11 200 грн. відповідно до боргової розписки від 06 червня 2022 року є законними та обґрунтованими.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача за період часу з 08 червня 2022 року по 31 липня 2023 року інфляційних втрат у розмірі 1743 грн. 48 коп. та трьох відсотків річних у розмірі 395 грн. слід зазначити наступне.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Встановлено, відповідач має перед позивачем заборгованість за борговою розпискою від 06 червня 2022 року у розмірі 11200 грн.

Враховуючи, що відповідачем борг не повернутий, підлягають застосуванню вимоги ст.625 ЦК України.

Результати розрахунків

Вихідні дані

Дата виникнення заборгованостіДата розрахункуСума боргуРозмір пеніКількість днів прострочення
08.06.202211.08.202311200.00 грн.Згідно договору429

Розрахунок 3% річних

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
08.06.2022 - 11.08.202311200.00395.00 грн.

Втрати від інфляції

Відповідно до п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17 липня 2012 року №01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, %
червень місяць 2022103.1
липень місяць 2022100.7
серпень місяць 2022101.1
вересень місяць 2022101.9
жовтень місяць 2022102.5
листопад місяць 2022100.7
грудень місяць 2022100.7
січень місяць 2023100.8
лютий місяць 2023100.7
березень місяць 2023101.5
квітень місяць 2023100.2
травень місяць 2023100.5
червень місяць 2023100.8
липень місяць 202399.4

Результати розрахунку

Період розрахункуСума боргу, грн.Сума боргу з інфляцією, грн.Інфляційне збільшення боргу, грн.
червень 2022 - липень 202311200.0012943.481743.48

Таким чином, за період часу з 08 червня 2022 року по 31 липня 2023 року від суми основного боргу у розмірі 11200 грн. три відсотки річних становлять 395 грн. та інфляційне збільшення становить - 1743 грн. 48 коп.

24 лютого 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу.

Відповідно до пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача за період часу з 08 червня 2022 року по 31 липня 2023 року від суми основного боргу у розмірі 11 200 грн. трьох відсотків річних у розмірі 395 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 1743 грн. 48 коп. не підлягають задоволенню, з підстав, визначених у п.18 розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 рокускасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою -скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за борговою розпискою від 06 червня 2022 року у розмірі 11 200 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )судовий збір у розмірі 2 253 грн. 55 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 квітня 2024 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова