Провадження № 2/752/253/24
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
29 січня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Давиденко С.Р.,
розглянувши в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чорна Оксана Василівна до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
29 травня 2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у розмірі 187 360,31 грн, з яких 169 860,31 грн - матеріальний збиток, 2500 грн - витрати на оплату вартості експертної оцінки, 15 000 грн - моральна шкода, а також судового збору у розмірі 1873,60 грн.
Позивач є власником автомобіля «BMW 540I» д.з.н. НОМЕР_2 .
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2020 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Зазначає, що в момент ДТП у відповідача був відсутній чинний страховий поліс про укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, або відповідні підтвердні документи які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до звіту від 24.12.2019 року, складеного на замовлення позивача вартість матеріального збитку, заподіяного власнику ТЗ «BMW 540I» д.з.н. НОМЕР_2 з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без величини врахування ВТВ становить 169 861,31 грн. За складання даного звіту позивачем сплачено 2500 грн.
З огляду на викладене вище сума матеріальної шкоди, завданої позивачу, складає 172 360,31 грн.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, роз`яснено позивачу та відповідачу порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 59).
У судове засідання, призначене на 26.11.2021 року сторони не з`явилися. Про дату, час, та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Представник позивача - адвокат Чорна О.В. подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача. Позовні вимоги підтримала і просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Право власності автомобіля «BMW 540I» д.з.н. НОМЕР_2 підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 (а.с.8).
Вина ОСОБА_2 у вчиненні цього правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 072062 від 19.12.2019 року, та схемою дорожньо-транспортної пригоди від 19.12.2019 року, поясненнями ОСОБА_2 , а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 .
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2020 р. у справі № 752/831/20, відповідач ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 9).
Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у які беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Зі змісту звіту встановлено, що він зроблений відповідно до договору про проведення оцінки матеріального збитку, укладеного між СОД ОСОБА_6 , який діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 553/19 від 18.07.2019 року, виданого Фондом Державного майна України (а.с.45) та ОСОБА_1 . Метою даної оцінки є встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «BMW 540I» д.з.н. НОМЕР_2 . На підставі виконаних досліджень та рекомендацій оцінювачем ОСОБА_6 зроблено висновок, що вартість матеріального збитку станом на 23.12.2019 дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ: У= 169 861,31 грн.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Відповідно до приписів частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відтворення пошкодженої речі.
Згідно з положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів.
З метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ під час проведення автотоварознавчих експертиз застосовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика).
З урахуванням зазначеного суд вважає, що розрахунок матеріального збитку у розмірі 169861,31 грн доведений позивачем, відповідачем не спростований, а тому підлягає стягненню.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"- «…Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 цієї Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Позивач загальну суму завданої моральної шкоди оцінює в 15 000 грн та обґрунтовує її тим, що в наслідок ДТП автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень, що призвело до істотних вимушених змін в його життєвих звичках. У зв`язку з відсутністю у відповідача підчас ДТП полісу про укладення договору обов`язкового страхування позивач змушений захищати свої права (відшкодування завданих збитків) в судовому порядку, використати власні заощадження для проведення відновлювального ремонту авто. Зазначені обставини в сукупності завдали та продовжують завдавати фізичних та душевних страждань позивачу.
Разом з тим, витрати за послуги оцінювача за складання звіту у сумі 2500,00 грн підлягають стягненню у повному обсязі.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1873,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, , суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чорна Оксана Василівна до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_4 від 16.11.2016 року, видана 3201, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) матеріальний збиток в сумі 169861,31 грн, витрати на оплату вартості експертної оцінки у розмірі 2500 грн, моральна шкода у розмірі 1000 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1873,60 грн, що разом становить належну до стягнення суму 175 233 (сто сімдесят п`ять тисяч двісті тридцять три) гривні 91 копійка.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк