Справа № 604/357/24
Провадження № 2-о/604/25/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в сел. Підволочиськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа Підволочиська селищна територіальна громада в особі Підволочиської селищної ради (юридична адреса: вул. Шептицького, 4, сел. Підволочиськ, Тернопільський район, Тернопільська область) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою с. Богданівка Підволочиський район Тернопільська область, на час відкриття спадщини. В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати, ОСОБА_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно, до складу якого входить, в тому числі, земельний пай площею 3,33 га. На день смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в селі Богданівка, Підволочиського району Тернопільської області, що підтверджується архівною довідкою №238 від 26 лютого 2024 року. Оскільки остання хворіла та потребувала стороннього догляду, заявник постійно проживала із нею в останні роки її життя та на момент її смерті. У зв`язку із цим, не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому що вважала себе такою, що спадщину прийняла, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Однак, 04 березня 2024 року при зверненні до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Матійчик А.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 їй було надано відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована тим, що вона не проживала та не була зареєстрована зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З даного приводу зазначає, що дійсно, на день смерті ОСОБА_2 вона була зареєстрована за іншою адресою, однак постійно проживала, без реєстрації, спільно зі своєю матір`ю в селі Богданівка, Підволочиcького району Тернопільської області.

У судове засідання заявник, будучи повідомленою про дату і час розгляду справи, не прибула, в заяві зазначачила, що просить справу слухати у її відсутності.

Представник заінтересованої особи Підволочиської селищної ради, у судове засідання не прибув, про дату і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Подав заяву з проханням розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на встановлених законом підставах з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина перша ст. 315 ЦПК України містить перелік юридичних фактів, які розглядає суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зробила висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 257 ЦК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 26 грудня 2019 року.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Яблунів Гусятинського району Тернопільської області, згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Яблунівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області. Батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05 березня 2024 року, прізвище ОСОБА_1 до укладення шлюбу - « ОСОБА_5 ».

06 жовтня 2001 року Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 . Згідно із копією довідки ДПІ їй присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до архівної довідки архівного відділу Тернопільської області №5 від 26 лютого 2024 року №238, по документах архівного фонду «Богданівська сільська рада» у погосподарських книгах села Богданівка, станом на 2003 рік значиться домогосподарство ОСОБА_2 .

Як вбачається із довідки, виданої Підволочиською селищною радою 04 березня 2024 року №79, ОСОБА_1 вступила в управління спадковим майном до 6-ти місяців з дня смерті ОСОБА_2 , займалася її похороном, робила в будинку поточний ремонт, садила город та збирала урожай.

Із наданих письмових заяв ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які є жителями села Богданівка, вбачається, що ОСОБА_2 останні роки свого життя проживала з донькою ОСОБА_1 , яка здійснювала за нею догляд.

ОСОБА_9 від прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився, що вбачається із заяви від 06 травня 2001 року, зареєстрованої в реєстрі за №27/6.

04 березня 2024 року ОСОБА_1 при зверненні до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Матійчик А.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 було надано відмову у вчиненні нотаріальної дії №8/01-16, яка мотивована тим, що вона не проживала та не була зареєстрована зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 на день смерті своєї матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно із нею проживала в селі Богданівка Підволочиського району Тернопільської області.

На підставі наведеного, керуючись статтями 29, 1120, 1221, 1268-1270 ЦК України, статтями 293, 315, 263, 264 ЦПК України-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа Підволочиська селищна територіальна громада в особі Підволочиської селищної ради (юридична адреса: вул. Шептицького, 4, сел. Підволочиськ, Тернопільський район, Тернопільська область) про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою с. Богданівка Підволочиський район Тернопільська область, на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Б. Сидорак