Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 02.06.2023 о 07:50 у м. Києві, по просп. Каденюка, 3, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Део нексія», д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважний та здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора на нерегульованому перехресті з Харківським шосе, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Дакіа», д.н.з. НОМЕР_2 та «Тойота», д.н.з. НОМЕР_3 , які рухалися на зелений сигнал світлофору, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2023 по справі № 755/7761/23 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно з звітом про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №19582 від 09.06.2023, складеного ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту визначена за витратним підходом складає 215 350,47 грн.

Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту склала 218 024, 00 грн та 11 759,70 грн. вартість правової передньої подушки безпеки, обшивки та оббивки спинки правого переднього сидіння, а Моторним (транспортним) страховим бюро України відшкодовано лише 128 455,53 грн, 89 568,47 грн у добровільному порядку відповідач відшкодовувати завдані збитки відмовляється.

Позивач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не надсилав.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

З матеріалів справи вбачається, 02 червня 2023 року близько 07 години 50 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Део Нексія», державний номерний знак НОМЕР_1 по пр-т Каденюка, 3, у м. Києві, був неуважний та здійснив рух на забороняючий червоний сигнал світлофора на регульованому перехресті з Харківським шосе, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Дачіа», державний номерний знак НОМЕР_2 та «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_3 , які рухались на зелений сигнал світлофору, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3(б), 8.7.3 е Правил дорожнього руху України.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києві від 18.07.2023 у справі № 755/7761/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, таким чином факт ДТП та вина відповідача у його вчиненні додаткового доказування не потребує.

Згідно звіту від 09.06.2023 №19582 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу автомобілю, наданого ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратним підходом складає 215 350,47 грн.

Згідно замовлення - наряд № 04-АН від 12.06.2023, виданого ФОП ОСОБА_4 , вартість роботи та запчастин пов`язаних з відновлюваним ремонтом пошкодженого автомобіля позивача «Дачіа», державний номерний знак НОМЕР_2 складає 218 024,00 грн. Вказана сума була сплачена в повному обсязі, що підтверджується актом прийняття. (а.с. 61)

Разом з тим, на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП не була застрахована згідно полісу ОСЦПВВНТЗ, що підтверджується роздруківкою з сайту МТСБУ.

Згідно з листом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 16.08.2023 №3-01-б/26950 відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди у розмірі 128 505,53 грн. (а.с. 63)

За правилом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком, відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В своїй позовній заяві позивач просить окрім основної суми завданого збитку також просить стягнути з відповідача 11 759,70 грн. вартості невідремонтованої правої передньої подушки безпеки, обшивки та оббивки спинки правого переднього сидіння пошкодженого автомобіля «Дачіа», державний номерний знак НОМЕР_2 . Зазначена сума підтверджується калькуляцією до звіту від 09.06.2023.

Дослідивши замовлення - наряд № 04-Ан від 12.06.2023, де відображено перелік робіт та запчастин на відновлення автомобіля «Дачіа», державний номерний знак НОМЕР_2 судом не встановлено факту проведення робіт окрім іншого також пов`язаної з ремонтом правої передньої подушки безпеки, обшивки та оббивки спинки правого переднього сидіння. (а.с. 64-65).

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що позивачем було замінено подушку безпеки, обшивку та оббивку спинки правого переднього сидіння, суду надано не було. Тому з огляду на вказану обставину, суд не знаходить підстав для відшкодування 11 759,70 грн.

Враховуючи вище викладене та беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача збитків, завданих пошкодженням автомобіля «Дачіа», державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 89 568,47 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 949,01 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статями 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) суму завданого збитку у розмірі 89 568,47 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 949,01 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 березня 2024 року.

Суддя Н.О. Яровенко