Житомирський апеляційний суд
Категорія 36 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 295/13737/21 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Воробйової Т.А. у м.Житомирі

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2021 року у розмірі 48695,20 грн та витрати на оплату судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позову вказано, що квартира АДРЕСА_1 , забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. Уповноваженим квартиронаймачем є ОСОБА_1 . Вказано, що відповідач не в повному обсязі сплачувала кошти за надані послуги, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком нарахувань по особовому рахунку.

08.07.2022 ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за надані послуги централізованого опалення в сумі 48 695,20 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою суду від 11.01.2023 заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення від 08.07.2022 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення в сумі 33990,59 грн (тридцять три тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень 59 коп).У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради витрати по сплаті судового збору в сумі 1434,61 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що протягом вказаного позивачем у позовній заяві періоду, був зареєстрований та фактично проживав її дядько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідною відміткою у паспорті громадянина України, виданому на його ім?я. Однак, позивач у поданому позові та у подальшому суд, незважаючи на надані документальні докази щодо кількості осіб, які були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_2 , не дослідив їх, не вжив відповідних заходів щодо встановлення кола всіх відповідачів та прийняв помилкове і необгрунтоване рішення про визнання відповідачем у справі лише її, а не солідарно, разом із дядьком ОСОБА_2 . ОСОБА_2 до участі у цій справі як співвідповідач не залучений, а заяв чи клопотань про залучення його позивач не заявляв, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. За таких обставин висновок Богунського районного суду м. Житомира є незаконним та необґрунтованим, що є підставами для скасування рішення та відмови у позові через неналежний суб?єктний склад учасників справи, оскільки заявлені у цій справі вимоги стосуються не тільки прав та інтересів, ОСОБА_1 , а і ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги повністю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 зареєстрована з 18.04.2007 року та по теперішній час в даному житловому приміщенні. В КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок споживача послуг квартири АДРЕСА_1 на ім?я ОСОБА_1 . Доводи Відповідача про те, що фактично споживачем послуг позивача у спірний період був її дядько ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та не були аргументовані належними доказами.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом , що у зв`язку з наданням послуг з централізованого опалення Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради за адресою: АДРЕСА_3 оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. Особовий рахунок оформлено на ОСОБА_1 (а.с.3)

Згідно із наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_3 в період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2021 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії, у розмірі 48695,20 грн.(а.с.4-5)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що квартира АДРЕСА_2 , забезпечується послугами централізованого опалення, котрі надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, однак відповідач порушує свій обов`язок щодо оплати наданих послуг, а тому суд вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_1 з урахуванням меж заявлених вимог та строку позовної давності (враховуючи його продовження за Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України) заборгованість за період з 12.03.2017 (3 роки до встановлення карантину з 12.03.2020) до 30.09.2020 включно, в сумі 30775,52 оплати за вказаний період; решта сплачених сум у вказаний період зараховані позивачем як погашення заборгованості поза межами позовної давності, тобто, до 12.03.2017, оскільки здійснювались в період відсутності поточних нарахувань.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду з огляду на таке.

Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» в місті Житомирі здійснює послуги по теплопостачанню.

Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від 24 червня 2004 року та №2189-VIII від 9 листопада 2017 року), Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від 24 червня 2004 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє позивача за первісним позовом обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21.

Встановивши, що відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилася від послуг, які надавало КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що у неї виник обов`язок сплатити ці послуги.

До суду першої інстанції відповідачем було подано заяву про застосування позовної давність до заявлених вимог.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з урахуванням заяви відповідача, дійшов обгрунтованих висновків про застосування позовної давності.

За результатами розгляду справи місцевий суд обгрунтовано вважав доведеним позивачем факт невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з теплопостачання у період з 12.03.2017 по 30.09.2020 у розмірі 33990,59 грн, що підтверджується належними доказами у матеріалах справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо доводів ОСОБА_1 про незалучення ОСОБА_2 як належного співвідповідача, колегія суддів зазначає, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 13.08.2009 року № 547 «Про зміни договорів найму жилих приміщень» було внесено зміни у Договір найму жилих» приміщень та відкрито особовий рахунок квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 у зв?язку із смертю наймача матері ОСОБА_4 . Також зазначено, що вказана квартира з 02.05.2022 передана у приватну власність громадян(а.с. 75-76).

ОСОБА_1 зареєстрована з 18.04.2007 року та по теперішній час в даному житловому приміщенні, особовий рахунок теж відкритий на її ім`я.

З жовтня 2015 по жовтень 2021 відповідач не зверталась до КП "Житомиртеплокомуненерго" ЖМР з заявами та не надавала інформацію щодо тимчасової відсутності за місцем реєстрації. Крім того, ОСОБА_1 користувалась субсидією на житлово-комунальні послуги в лютому-березні 2017 року та отримувала її у сумі 1925,99 грн. за даною адресою на своє ім?я (а.с.4).

ОСОБА_1 періодично здійснювала платежі за надані послуги із централізованого опалення : у жовтні 2015 сплачено 71,23 грн; у грудні сплачено 2015 639,83 грн; у серпні 2016 року сплачено 300,00 грн; у квітні 2017 року сплачено 306,04 грн. у травні 2017 року сплачено 508,43 грн; у червні 2017 року сплачено 3000,00 грн. у серпні 2017 року сплачено 125,86 грн. у жовтні 2017 року сплачено 725,86 грн. у травні 2018 року сплачено 1064,15 грн у липні 2018 року сплачено 980,01 грн. (а.с.4-5). Вказане свідчить про обізнаність відповідача з фактом надання позивачем послуг та проведенням відповідних нарахувань за такі послуги.

Доводи відповідача, що фактично споживачем послуг позивача у зазначений період був її дядько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підтверджуються жодними доказами по справі. Наявність реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою не свідчить про отримання фактично наданих послуг. Нових належних і допустимих доказів на спростування цих висновків суду до апеляційної інстанції не подано.

Крім того, на час перегляду справи апеляційним судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 реєстраційний номер: 40 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Отже, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Судові витрати залишаються за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: