Справа № 445/2926/23
провадження № 2/445/324/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши в судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в місті Золочів Львівської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягувати з нього аліменти на її утримання в розмірі 4000,00 грн. щомісячно. В обгрунтування позову вказала, що відповідач є її батьком. 16.07.2019 року вона досягла повноліття. Вказує, що вона є особою з інвалідністю першої "Б" групи з дитинства. Вона проживає разом з матір`ю - ОСОБА_3 , яка за нею доглядає і помагає їй у всьому. Батько зрідка з`являється, однак матеріальної підтримки їй не надає. Зазначає, що потребує матеріальної допомоги, оскільки пенсійних виплат, які вона отримує, у зв`язку з інвалідністю, їй недостатньо, так як майже усі кошти витрачаються на ліки. Вказує, що згідно ст. 198 СК України, вона має право на матеріальне утримання зі сторони батька, оскільки потребує матеріальної допомоги, а останній має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатним, на утриманні інших непрацездатних членів сім`ї не має, офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід. Зазначила також, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, при цьому представник позивача подав заяву, в якій просив справу розглядати у відсутності сторони позивача, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Суд, вирішив за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписувальними засобами не здійснювалося.

Суд, прийнявши заяви сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться дочкою відповідача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №310764, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.05.2019 року встановлена перша "Б" група інвалідності з дитинства довічно. Потребує постійного стороннього догляду.

Згідно акту обстеження матеріально -побутових умов проживання від 08.12.2023 року, комісією Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у двохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН Золочівської РДА та отримує державну соціальну допомогу у зв`язку з інвалідністю з дитинства І групи по 4186,00 грн. щомісячно.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюються главою 16 СК України (статті 198-201цього Кодексу), яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина.

Так, відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, закон покладає на батьків обов`язок утримувати свою повнолітню дочку (сина) при наявності одночасно трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

Тобто, для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.

Судом беззаперечно встановлено, що позивачка є особою з інвалідністю першої "Б" групи з дитинства, проживає з матір`ю ОСОБА_3 , оскільки за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги позивачці, яка потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з інвалідністю, не надає. Мінімальний розмір призначеної державою пенсії за інвалідністю, є об`єктивно недостатнім для забезпечення належних умов проживання, харчування та лікування позивачки. Відтак, у зв`язку з тим, що позивачка, будучи особою з інвалідністю І групи з дитинства, потребує матеріальної допомоги, а відповідач, за вказаних обставин, зобов`язаний її утримувати та має можливість надавати матеріальну допомогу, а також беручи до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку про обгрунтованість та підставність позовних вимог.

Оскільки в діючому СК України не конкретизовано, до якого саме часу батьки зобов`язані утримувати повнолітню доньку, сина з інвалідністю, суд, відповідно до ч. 1ст. 10 СК України, вважає за доцільне застосувати в цій частині правовідносин норму ст. 79 СК України, відповідно до якої: якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вказана норма закону застосовується до виниклих правовідносин в силу ст. 201 СК України.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам ст. 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 1073,60 грн. судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.16,182,198,200 СК України, ст.ст.2,4, 12, 13,1 8, 76-77, 81, 141, 206, 258-268, 247, 273, 274, 352-355, 430 ЦПК України, суд, -

у х в ал и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої дитини - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 12.12.2023 і на весь період непрацездатності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.04.2024 року.

Суддя В. М. Сивак