Ухвала

(про залишення позовної заяви без руху)

Справа № 568/519/24

Провадження № 2-о/568/26/24

11 квітня 2024 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Радивилівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському району Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту народження,

встановив:

02 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті в порядку ст.317 ЦПК України.

За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч.3 ст.294 ЦПК України).

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку ст.317 ЦПК України із заявою про встановлення факту народження, в якій просить встановити факт народження дитини ОСОБА_2 , жіночої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Вічуга російської федерації, у матері ОСОБА_1 , громадянки України, відомості про батька заначити відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Заявник зазначає, що встановлення факту народження їй необхідно, оскільки отримати свідоцтво у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся в момент проживання в країні держави-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження у неї відсутній.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно абз.1 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками або одним із них до будь-якого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України; 4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Аналіз статті 317 ЦПК України дає можливість прийти до висновку, що заява в порядку ст.317 ЦПК України може бути прийнята судом тільки у разі, коли народження дитини відбулось на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року за №309 (зі змінами).

Як убачається із заяви ОСОБА_1 , вона просить встановити факт народження дочки Вероніки у російській федерації, Іванівська область, Вічузький район місто Вічуга, а не на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан.

Тобто заявниця просить встановити факт народження дитини, яка настала на території іноземної держави, а не на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, а тому її заява не підлягає розгляду в особливому порядку, встановленому ст. 317 ЦПК України.

У відповідності до вимог ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

У заяві ОСОБА_1 вказує, що відомості про батька дитини записано з її слів, однак не долучає відповідних документів, що на момент народження дитини не перебувала в шлюбі.

Окрім того, заявник просить встановити факт народження дитини у матері ОСОБА_1 , що не збігається з прізвищем матері, вказаному в «Свидетельстве о рождении» та офіційному перекладі вказаного документу на українську мову, де матір`ю дитини вказано ОСОБА_3 .

Також у своїй заяві заявник не вказує жодних конкретних даних щодо обставин народження дитини, нічим не обґрунтовує свою заяву та не підтверджує такі обставини належними та допустимими доказами, окрім того, що дитина народилася на території країни-агресора і вона є її матір`ю.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту народження заявник, не долучає до заяви відмову органу державної реєстрації актів цивільного стану у проведенні державної реєстрації народження, посилається на лист - роз`яснення Касаційного цивільного суду у складу Верховного суду від 16.04.2021 року.

Однак, у Постанові КЦС у складі ВС від 23 листопада 2022 року у справі №759/7001/22 зазначено, що відмова у відкритті провадження у справі про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України з підстав попереднього не звернення до органу реєстрації актів цивільного стану, неотримання відмови у проведенні державної реєстрації народження та необхідності подальшого оскарження такої відмови в порядку адміністративного судочинства не ґрунтується на положеннях статті 317 ЦПК України, яка не вимагає від заявників вчинення інших дій перед зверненням до суду з відповідною заявою.

Оскільки, заявник просить встановити факт народження дитини, яка настала на території іноземної держави, а не на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, відповідно до статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначені докази, що підтверджують вказаний факт і заявнику слід надати суду докази відмови відповідного органу РАЦС у реєстрації події народження.

Крім цього, зазначивши заінтересованою особою Радивилівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському району Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 у своїй заяві зазначала, що встановлення факту народження дитини необхідне для реалізації майнових та особистих немайнових прав, при цьому, не вказавши, які саме права, обов`язки та законні інтереси підлягають захисту, тоді як, мета встановлення факту дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки та визначити належних заінтересованих осіб.

При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, зокрема: взаємовідносини із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню, і можуть вплинути на їх права та обов`язки; організації та установи, у яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

За вказаних обставин, заявнику необхідно привести свою заяву згідно з вимогами діючого законодавства, а саме конкретизувати мету встановлення факту, зазначити для охорони яких прав та інтересів заявника подано до суду вказану заяву і які такий факт породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав. Вказана обставина має бути чітко зазначена у заяві, оскільки необхідна для вирішення питання про наявність чи відсутність спору про право, який належить вирішувати в позовному порядку.

Суд зауважує, що встановлення юридичних фактів встановлюється на момент виникнення або настання якоїсь події, а не в майбутньому і встановлення юридичних фактів на майбутнє, законом не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вказане, заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху.

Способом усунення недоліків є подання оновленої заяви в редакції, яка б відповідала вимогам ст. ст. 175, 177, 315, 318 ЦПК України та її копій та доказів відповідно до кількості заінтересованих осіб, які беруть участь у справі, а також для надання доказів відмови відповідного органу РАЦС у реєстрації події народження.

Згідно з ч.3 ст.185 цього Кодексу, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позову без руху жодним чином не перешкоджає позивачеві у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. 95 ,175,177,185, 293, 294,315,318 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Радивилівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському району Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту народження - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали зазначені недоліки.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В.О. Троцюк