Справа № 162/675/23
Провадження № 2-др/162/1/24
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2024 року селище Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Савича А.С.,
з участю секретаря судового засідання Гичук О.М.,
позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представника позивачів ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції заяву представника позивачів ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 , про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати) та шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 20.03.2024 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 , про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати) та шкоди, завданої внаслідок ДТП - задоволено частково.

Разом з тим, вищевказаним судовим рішенням не було вирішено питання про розподіл судових витрат, сторона позивача до закінчення судових дебатів у справі подала заяву, що докази про витрати на професійну правничу допомогу подасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник позивачів ОСОБА_4 25.03.2024 подав через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового судового рішення. Свою заяву обґрунтовує тим, що 20.03.2024 Любешівським районним судом Волинської області ухвалене рішення у справі №162/675/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до МТСБУ, військової частини НОМЕР_1 про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати) та шкоду завдану внаслідок ДТП, яким вказаний позов задоволений частково. Зазначає, що подав 25.03.2024 клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження розміру витрат, які позивачі сплатили у зв`язку із розглядом справи, тому позивачами дотриманий п`ятиденний строк визначений ч.8 ст.141 ЦПК України. Вказує на те, що необхідність звернення із заявою про ухвалення додаткового судового рішення полягає в тому, що позивачі понесли витрати за надання професійної правничої допомоги адвокатом, а тому оскільки їхні позовні вимоги задоволені мають право у відповідності до статей 137, 141 ЦПК України покласти їх на відповідачів МТСБУ та військову частину НОМЕР_1 . А тому вважає, що, в даній справі підлягають стягненню із відповідачів МТСБУ та військової частини НОМЕР_1 в користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понесені ними судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката. На підставі вищевикладеного просить суд, заяву про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 13975.00 гривень, в користь ОСОБА_2 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 13975.00 гривень, в користь ОСОБА_3 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 13975.00 гривень. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 13975,00 гривень, в користь ОСОБА_2 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 13975.00 гривень, в користь ОСОБА_3 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 13975.00 гривень. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, військової частини НОМЕР_1 в користь держави судовий збір.

Представник військової частини НОМЕР_1 04.04.2024 подав до суду заперечення щодо заяви позивачів та їх представника щодо стягнення судових витрат за надання правничої допомоги, яке мотивує тим, що вимоги викладені в клопотанні про доручення доказів та стягнення витрат на професійну правничу адвоката Колб А.О., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнає, вважає їх необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Вважає, що оцінка наданих послуг згідно детальних описів робіт (наданих послуг) зроблена адвокатом Пилипчуком В.Ф. не вірно з порушенням чинного законодавства, адже він одноразово виконував наведений перелік робіт, а прорахував зроблену роботу у відповідності до кількості позивачів, ніби він робив для кожного окремо. За одну і ту ж дію, вартість якої адвокат сам оцінив, як час, потрачений на її вчинення, він хоче отримати потрійну оплату. Окрім того, такі роботи, як складання заяви про відкладення розгляду справи від 27.11.2023 (1 год), вартість робіт 300,00 грн; складання заяви про залишення позову до відповідача ОСОБА_5 без розгляду від 27.10.2023 (2 год), вартість послуги 2350,00 грн, здійснювалися адвокатом Пилипчуком В.Ф. не за необхідності надання правничої допомоги позивачам, а внаслідок власного волевиявлення відкласти судове засідання на іншу дату, а також внаслідок допущення помилки пред`явлення позову до неналежного відповідача ОСОБА_5 . Також вважають, що вчинення таких дій, як складання заяви про подання доказів на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила у зв`язку із розглядом справи від 25.03.2024 (2 год), вартість послуги 2050,00 грн, складання заяви про ухвалення додаткового рішення від 25.03.2024 із копіюванням додатків та направленням суду і стороні (5 год), вартість послуги 3450,00 грн, не відносяться до надання правничої допомоги позивачам. Зазначають, що щодо виготовлення копій матеріалів є висновок ВС у справі № 808/1849/18 (постанова від 17.12.2020), згідно з яким не є правничою допомогою набір і друкування документів, копіювання додатків, надсилання документів, адже ці дії не вимагають застосування професійних знань адвоката. Відповідно витрати на такі послуги не можливо стягувати. Таким чином, вважають, що вартість адвокатських послуг є завищеним та не відповідають вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. З огляду на вищевикладене вважають, що вимоги щодо стягнення судових витрат за надання правничої допомоги є неправильним і несправедливим. Разом з тим вважають, що відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 10450 грн та підлягають стягненню у відсотковому розмірі, який відповідає задоволеним вимогам від заявлених вимог.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_4 підтримав свою заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та просив її задовольнити з підстав, вказаних у його заяві. Пояснив, що дана справа є складною, позовна заява містить інформацію про витрати на правничу допомогу, окрім цього сторона позивача заявила про дані витрати до закінчення судових дебатів, що докази подасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що й було зроблено представником позивачів. Зазначив, що за надання правничої допомоги відповідно до умов договорів від 13.08.2023 кожен з позивачів сплатив йому кошти в розмірі 27950,00 грн (дана сума є фіксована), а тому вони мають бути стягнуті з відповідачів. Звернув увагу, що зменшення судом цієї суми можливе лише виключно на підставі заперечень відповідачів. Відповідач МТСБУ жодних заперечень не подав, в військова частина НОМЕР_1 хоч і подала заперечення, їх не потрібно враховувати, оскільки вони подані з порушенням вимог ст. 180, 178 ЦПК України, а саме, цим відповідачем не подано документи, що підтверджують надіслання (надання) заперечення іншим учасникам справи. Разом з тим, представник позивачів підтвердив, що він до початку судового засідання ознайомився (отримав копію в суді) із змістом заперечення військової частини НОМЕР_1 . Не заперечував, що відшкодування відповідачами витрат на правничу допомогу підлягає стягненню у відсотковому розмір до задоволених позовних вимог.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю підтримали позицію свого представника.

Відповідачі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів та її представник, в призначене на 16 год 30 хв 04.04.2024 судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст. 270 ЦПК України).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як встановлено судом, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 звернулись до суду з вищевказаним позовом про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати) та шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до п. 2 та п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» де визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи та позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ціна позову в даній справі зазначена 3750000,00 гривень моральна шкода та 153708,00 гривень страхове відшкодування, що становить загальну суму ціни позову 3903708,00 гривень.

У своєму позові позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд:

- стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 100106,00 гривень, з яких: 26800,00 моральна шкода, 9556,00 гривень витрати на поховання, 56000,00 гривень витрати на спорудження надгробного пам`ятника, 7750,00 гривень шкода пов`язана з фізичним знищенням майна та витрати на професійну правничу допомогу адвоката;

- стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 26800,00 гривень моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу адвоката;

- стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 26800,00 гривень моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу адвоката;

- стягнути моральну шкоду з Військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 в розмірі 1250000,00 гривень, в користь ОСОБА_2 в розмірі 1250000,00 гривень та в користь ОСОБА_3 в розмірі 1250000,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 20.03.2024 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково, а саме:

-стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 88395,00 гривень, з яких: 26800,00 моральна шкода, 5595,00 гривень - витрати на поховання; 56000,00 гривень витрати на спорудження надгробного пам`ятника.

-стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_2 моральну шкоду в порядку страхового відшкодування у розмірі 26800,00 гривень.

-стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_3 моральну шкоду в порядку страхового відшкодування у розмірі 26800,00 гривень.

-стягнути з Військової частини НОМЕР_1 моральну шкоду в користь ОСОБА_1 - в розмірі 300000,00 гривень, в користь ОСОБА_2 - в розмірі 300000,00 гривень та в користь ОСОБА_3 - в розмірі 300000,00 гривень.

Загальна сума задоволених позовних вимог становить 1041995,00 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки загальна ціна позову становила 3903706,00 гривень, судовий збір у даній справі у відповідності до вимог пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 13420,00 гривень, а розмір задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становить 26,69 % (1041995,00x100/3903706,00).

Тому судовий збір в розмірі 3581,80 грн (13420,00 грн x 26,69%) необхідно стягнути в дохід держави з обох відповідачів, тобто з Моторного (транспортного) страхового бюро України (141995,00х100/1041995) 13,63% (3581,80х13,63%), а саме 488,20 грн та Військової частини НОМЕР_1 (900000,00х100/1041995) 86,37% (3581,80х86,37%), а саме: 3093,60 грн.

Окрім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача було надано копії договорів про надання правничої допомоги від 13.08.2023 (а.с.67-69); копії квитанцій до прибуткового касового ордера № б/н від 13.08.2023 прийнято від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі надання правничої допомоги згідно договору від 13.07.2023 та від 13.08.2023 на суми по 27950,00 грн (а.с.70, зворот, 72, зворот, 74) та копії детальних описів робіт (виконаних робіт) від 25.03.2024 щодо кожного з позивачів, згідно з якими представник позивачів виконані послуги оцінив щодо кожного з позивачів таким чином: надання правничої інформації, консультації і роз`яснень з правничих питань по вказаній справі, огляд судової практики Верховного Суду (2 год) 1150,00 грн; складання позовної заяви від 13.08.2023 і копіювання додатків (13 год) 8200,00 грн; ознайомлення шляхом копіювання технічними засобами із всіма матеріалами справи в суді (1 год) 1150,00 грн; складання заяви про відкладення розгляду справи від 27.11.2023 (1 год) 300,00 грн; складання заяви про залишення позову до відповідача ОСОБА_5 без розгляду від 27.10.2023 (2 год) 2350,00 грн; складання заяви про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів від 27.10.2023 (3 год) 3350,00 грн; надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді (3 год) 5950,00 грн; складання заяви про подання доказів на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи від 25.03.2024 (2 год) 2050,00 грн; складання заяви про ухвалення додаткового рішення від 25.03.2024 із копіюванням додатків та направлення суду і стороні (5 год) 3450,00 грн. Тобто гонорар адвоката складає в загальній сумі 27950,00 грн з кожного позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а всього по розрахункам адвоката у даній справі гонорар становить 83850,00 грн.

Згідно із ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в п.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Відповідно до положень частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи зі змісту наведених положень ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Разом з тим у ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не покладати такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 137, 141 ЦПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 137 та частинах 3-5, 9 статті 141 ЦПК України.

Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 76 ЦПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.

В пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 2 та 11 ЦПК України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 133, 134, 137, 141 ЦПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Суд вважає слушними заперечення відповідача військової частини НОМЕР_1 щодо заяви сторони позивачів щодо стягнення судових витрат за надання правничої допомоги та доводи про те, що ці витрати є суттєво завищеними адвокатом.

При цьому пояснення представника позивача в судовому засіданні про те, що дані заперечення не слід брати до уваги при ухваленні додаткового рішення, на думку суду, є безпідставні.

Суд насамперед враховує обмежений (незначний) час призначення судового засідання для ухвалення додаткового рішення (ч.3 ст. 270 ЦПК України), що часто унеможливлює за допомогою поштового зв`язку вручити вчасно, до початку судового засідання, документи іншим сторонам у справі.

Окрім того, представник позивача ознайомився із змістом заперечення в суді до початку розгляду заяви про ухвалення судового рішення, що він і сам підтвердив у судовому засіданні. Таким чином сторона, позивача мала можливість висловити (і висловила) свої міркування щодо вищевказаного заперечення в судовому засіданні.

Між тим, в ході складання повного тексту даного додаткового рішення на адресу суду 09.04.2024 поштою надійшли вищевказані заперечення відповідача в/ч НОМЕР_1 з відповідними квитанціями Укрпошти, які свідчать про те, що дані заперечення були надіслані поштою всім учасникам справи, зокрема позивачам та їх представнику (а.с. 119-131, т.2). Таким чином, відповідачем виконано вимоги ст. 180, 178 ЦПК України.

Не зважаючи на те, що заперечення до суду подані лише одним відповідачем, однак опис робіт (виконаних послуг) адвоката стосується однієї справи щодо двох відповідачів, які неможливо виокремити щодо кожного з відповідачів, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу позивачам, оскільки даний розмір, на думку суду, є явно завищеним.

Так, як вбачається з детальних описів робіт (виконаних послуг) представника позивача (а.с.75-77, т.2), він виконував наведений перелік робіт одноразово, а прорахував зроблену роботу у відповідності до кількості позивачів, ніби він робив для кожного позивача окремо, що суд вважає безпідставним.

З урахуванням наведеного, суд вважає на необхідне взяти за основу для аналізу на предмет обґрунтованості та співмірності лише один детальний опис робіт (виконаних послуг) адвокатом, а інші два аналогічні за змістом описи робіт не враховувати.

Відповідно до детального опису робіт (виконаних послуг) по справі представник позивача ОСОБА_4 здійснив розрахунок своїх послуг таким чином:

1) надання правничої інформації, консультації і роз`яснень з правничих питань по вказаній справі, огляд судової практики Верховного Суду (2 год) 1150,00 грн;

2) складання позовної заяви від 13.08.2023 і копіювання додатків (13 год) 8200,00 грн;

3) ознайомлення шляхом копіювання технічними засобами із всіма матеріалами справи в суді (1 год) 1150,00 грн;

4) складання заяви про відкладення розгляду справи від 27.11.2023 (1 год) 300,00 грн;

5) складання заяви про залишення позову до відповідача ОСОБА_5 без розгляду від 27.10.2023 (2 год) 2350,00 грн;

6) складання заяви про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів від 27.10.2023 (3 год) 3350,00 грн;

7) надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді (3 год) 5950,00 грн;

8) складання заяви про подання доказів на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи від 25.03.2024 (2 год) 2050,00 грн;

9) складання заяви про ухвалення додаткового рішення від 25.03.2024 із копіюванням додатків та направлення суду і стороні (5 год) 3450,00 грн.

Так, що стосується вищевказаного п.4 суд вважає, що витрати за складання адвокатом заяви про відкладення розгляду даної справи від 27.11.2023, не підлягають відшкодуванню, оскільки представник позивача із власного волевиявлення надав перевагу своєї участі у розгляді іншої справи (а.с. 185, 187, т.1), тому це не пов`язано з надання правничої допомоги позивачам, тому витрати у розмірі 300,00 грн за складання даної заяви не підлягають стягненню з відповідачів.

Щодо п.5 та п.6 детального опису робіт, на думку суду, ці витрати також не підлягають стягненню з відповідачів, оскільки вони є наслідком допущення помилки адвокатом під час складення позову у даній справі в частині визначення складу (кількості) відповідачів, що в подальшому в ході судового розгляду справи зумовило складати адвокатом заяву про залишення позову без розгляду до відповідача ОСОБА_5 , а також заяву про залучення його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

Також суд вважає, що витрати згідно з п.8, 9 також не підлягають відшкодуванню з таких підстав. Так, сторона спору має обов`язок заявити про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та подати докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Отже, суд зазначає про те, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Такий правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22.

Суд також звертає особливу увагу, що стороні позивачів було достовірно відомо про конкретну суму витрат на професійну правничу допомогу ще станом на 13.08.2023, тобто до часу звернення з позовом до суду, що стверджується квитанціями до прибуткового касового ордера № б/н від 13.08.2023 та від 13.07.2023, а також поясненнями представника позивачів у судовому засіданні про те, що визначена сума гонорару є фіксованою сумою, яка не змінилася б в ході судового розгляду справи за жодних обставин.

Незважаючи на це, конкретна сума витрат на правничу допомогу у позові з невідомих причин не була вказана.

Таким чином, суд доходить висновку, що будь-яких перешкод для подання адвокатом доказів про понесені позивачами витрати на правничу допомогу до закінчення судових дебатів (які, на думку суду, у даній справі не є об`ємними) із зазначенням конкретної суми таких витрат, у сторони позивача не було. Відтак не було необхідності в подальшому складати адвокатом окрему письмову заяву та подавати відповідні докази про правову допомогу після розгляду справи та ставити питання про стягнення витрат за це на відповідачів.

Разом з тим, суд вважає, що інші пункти (1, 2, 3, 7) в детальному описі робіт (виконаних послуг) представника позивача щодо витрат, понесених стороною позивачів у загальній сумі 16450,00 грн, в цілому є такими, що відповідають складності цієї справи, яка на думку суду не є складною, та критеріям реальності і розумності, тому заява представника позивача в цій частині є обґрунтованою.

Таким чином, дослідивши надані представником позивачів адвокатом Пилипчуком В.Ф. докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, з урахуванням заперечень відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів Моторного (транспортного) страхового бюро України та військової частини НОМЕР_1 на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 16450,00 грн пропорційно до задоволених позовних вимог, понесених у зв`язку з розглядом справи (26,69%).

З урахуванням наведеного, необхідно стягнути на користь позивачів з відповідачів Моторного (транспортного) страхового бюро України та військової частини НОМЕР_1 пропорційно задоволених позовних вимог витрат на професійно правничу допомогу на загальну суму 4390,50 грн (16450,00х26,69%).

Зокрема, необхідно стягнути в користь позивачів з Моторного (транспортного) страхового бюро України 598,43 грн (4390,50х13,63%), тобто по 199,48 грн на кожного з позивачів, а з військової частини НОМЕР_1 3792,07 (4390,50х86,37%), тобто по 1264,02 грн на кожного з позивачів.

Тому заяву представника позивачів ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст. 270, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивачів ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

У цивільній справі № 162/675/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 , про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати) та шкоди, завданої внаслідок ДТП, ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, в дохід держави судовий збір у розмірі 488,20 (чотириста вісімдесят вісім) гривень 20 копійок.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 3093,60 (три тисячі дев`яносто три) гривень 60 копійок.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 199,48 гривень (сто дев`яносто дев`ять) гривень 48 копійок, в користь ОСОБА_2 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 199,48 гривень (сто дев`яносто дев`ять) гривень 48 копійок, в користь ОСОБА_3 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 199,48 гривень (сто дев`яносто дев`ять) гривень.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 1264,02 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) гривень 02 копійки, в користь ОСОБА_2 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 1264,02 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) гривень 02 копійки, в користь ОСОБА_3 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 1264,02 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) гривень 02 копійки.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного додаткового рішення 10.04.2024.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивачів: ОСОБА_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Русанівський бульвар, 8, Волинська область, .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 : ОСОБА_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя: А.С. Савич