Провадження №2/523/120/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/15438/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів. Обґрунтовуючи вимоги даного позову позивач вказує на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року за результатами розгляду справи № 523/6466/18 було розірвано. Від даного шлюбу народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Суворовського районного суду від 21.10.2020 року у справі ухвалено стягувати із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частини всіх видів доходу, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, вказаний розмір аліментів є недостатнім для фізичного, розумового та духовного розвитку дитини. Після початку повномаштабного вторгнення РФ на територію України, в березні 2022 року позивачка переїхала разом із сином до США. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 несе витрати на оплату оренди житла у розмірі 1745 дол. США, оплату гуртків для дитини 175 дол. США, а також витрачає кошти на одяг, харчування, вартість яких значно більша ніж в Україні. Відповідач проживає у Сінгапурі, яка є високорозвиненою країною з високим рівнем життя, а тому відповідач без постійного заробітку не зміг би прожити у даній країні, що свідчить про те, що його заробітна плата є достатньо високою. Підтвердженням достатнього заробітку відповідача є те, що 28.02.2022 року він перерахував позивачці грошові кошти у розмірі 1400,00 дол. США та 07.03.2022 року у сумі 500,00 дол. США. Ці кошти надавалися на придбання авіаквитків для переїзду до США на прохання позивачки. А тому, ОСОБА_1 вважає, що зміна розміру аліментів з 1/5 частки всіх доходів відповідача на тверду суму у розмірі щомісячної сплати 38000,00 грн. буде співмірним із її витратами, які вона несе у США.

З огляду на вищевикладене, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2020 року у справі № 523/4001/20 про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, на тверду грошову суму у розмірі 38000,00 грн. щомісячно з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Суд констатує, що від представника відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позову заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення проти даного позову представник відповідача вказує на те, що відповідач категорично не погоджується із заявленим розміром аліментів та вважає такий надуманим та необґрунтованим. Зокрема, наданий суду договір оренди квартири з травня 2023 року до квітня 2024 року не може бути підставою для стягнення аліментів у розмірі 38000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підтвердження витрат на дитину ОСОБА_1 зазначає, що орендує квартиру в США, витрати пов`язані з орендою складають 1745 до. США. Однак, позивачка не зазначила суду, вона разом з молодшим сином Матвієм виїхала у США за програмою Uniting for Ukraine, яка передбачає забезпечення біженців з України житлом, утримання їх спонсорами. Спонсор зобов`язаний надавати фінансову підтримку біженцям протягом усього строку перебування в США, який відповідно до правил програми складає 2 роки. Також, позивачка не зазначила і про той факт, що спонсором для неї виступила її рідна сестра Vika Savvoulides, яка мала надати житло та фінансову підтримку позивачці у США. Разом з тим, рідна сестра позивачки є підписантом договору оренди, доданого позивачкою до позовної заяви. Втім, беручи до уваги обставини, які стали причиною виїзду позивачки з сином до США, та надмірну фінансову стабільність, якої вимагає проживання та функціонування у США, зокрема витрати у розмірі 1745 доларів США, пов`язані із орендою житла, доцільним вбачається, що ОСОБА_1 може звернутися до рідної сестри, свого спонсора, щоб остання надала можливість на період перебування у США з сином, як біженці з України, проживати у своєму комфортному будинку (150 квадратних метрів, 3 спальні), адреса якого зазначена у договорі оренди. Також, позивачка має право отримувати під уряду США фінансову допомогу. Однак, якщо спонсор не має можливості забезпечити біженцям умов проживання у США та надати фінансову підтримку, чого вимагає участь в програмі, тоді позивачці разом з сином доцільніше вибрати для проживання іншу країну, якщо у неї є побоювання за моральний стан сина. Окрім того, ОСОБА_1 не додає до позову жодної квитанції, платіжного доручення, рахунку, чи будь-якого іншого документу, який би дійсно підтверджував факт оплати оренди, факт витрати пов`язаної з орендою.

З додатків до позовної заяви вбачається, що позивачка оформила замовлення щодо відвідування сином гуртку по базових навичках бойових мистецтв і спритності за ціною SDSS Studio, вартість якого становить 175 дол. США. Однак, даний платіж не є здійсненим, адже з перекладу з мови оригіналу чітко вбачається, що дане замовлення необхідно підтвердити, тобто оплатити. А тому, жодних платіжних документів, які би засвідчували факт списання коштів, факт оплати даного гуртка позивачкою не надано, хоча це її процесуальний обов`язок.

Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що з переїздом до США зросли витрати пов`язані з утримання дитини, представник відповідача у поданому відзиві зазначив про те, що такі обставини не можуть бути предметом розгляду справи про збільшення розміру аліментів, оскільки це вже є додаткові витрати на дітей. Однією з найголовніших підстав для пред`явлення позову про збільшення розміру аліментів має бути зміна матеріального стану стягувача. Однак зі змісту позовної заяви не вбачається, що у позивачки змінився матеріальний стан, остання наголошує лише на тому, що змінилися обставини у зв`язку з переїздом в іншу країну, що не ґрунтуються на вимогах закону, які визначають підстави для зміни розміру аліментів та не узгоджуються з визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину, а тим паче не може слугувати для зміни розміру аліментів.

Окрім того, представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказувала також на те, що старший син сторін ОСОБА_6 з травня 2018 року перебуває на повному утриманні відповідача. ОСОБА_6 проживає з батьком, який забезпечує йому усі необхідні умови для комфортного проживання та розвитку. Жодної матеріальної допомоги на утримання старшого сина позивачка не надає, а тому весь тягар щодо утримання старшого сина покладений виключно на ОСОБА_2 .

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 09.10.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Представник позивача ОСОБА_7 у останнє судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд ухвалити рішення, яким задовольнити даний позов.

У попередньому судовому засіданні представник позивача надав суду переклад Договору про навчання старшого сина ОСОБА_3 у Фонді «Школа для Європи» у Румунії, за навчання якого відповідачем було сплачено 230015,72 грн. Даний факт підтверджує достатній матеріальних стан відповідача для сплати аліментів на молодшого сина у заявленому розмірі. Окрім того, представник позивача зазначив про те, що відповідач вже багато років проживає та працює у Сінгапурі, яка є однією з найбільш розвиненіших країн світу, що дає підстави вважати про достатній рівень доходу відповідача та його платоспроможність заявленому розміру аліментів.

Представник відповідача ОСОБА_5 в останнє судове засідання подала до суду заяву, в якій просить відмовити у задоволенні даного позову.

У попередньому судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того пояснила, що матеріальний стан відповідача з моменту ухвалення рішення суду від 21.10.2020 року у справі № 523/4001/20 жодним чином не змінився. Окрім того, позивачка жодним чином не допомагає відповідачу в матеріальному утриманні старшого сина ОСОБА_8 . А доданий до матеріалів справи представником позивача Договір про навчання старшого сина тільки підтверджує той факт, що на відповідача ОСОБА_2 покладено тягар самостійного утримання старшої дитини.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року за результатами розгляду справи № 523/6466/18 було розірвано.

Від даного шлюбу народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду від 21.10.2020 року за результатами розгляду справи № 523/4001/20 було ухвалено стягувати із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частини всіх видів доходу, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати з відповідачем ОСОБА_2 , а молодший син проживає з позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в рамках розгляду даної справи судом встановлено та надано оцінку наступним обставинам.

Оцінка суду що зміни становища одержувача аліментів ОСОБА_1 .

Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що після початку повномаштабного вторгнення РФ на територію України, в березні 2022 року вона переїхала разом із сином до США. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 несе витрати на оплату оренди житла у розмірі 1745 дол. США, оплату гуртків для дитини 175 дол. США, а також витрачає кошти на одяг, харчування, вартість яких значно більша ніж в Україні. Відповідач проживає у Сінгапурі, яка є високорозвиненою країною з високим рівнем життя, а тому відповідач без постійного заробітку не зміг би прожити у даній країні, що свідчить про те, що його заробітна плата є достатньо високою. Підтвердженням достатнього заробітку відповідача є те, що 28.02.2022 року він перерахував позивачці грошові кошти у розмірі 1400,00 дол. США та 07.03.2022 року у сумі 500,00 дол.

Позивачкою до матеріалів справи було долучено Договір оренди без меблів від 06.04.2023 року, укладений між компаніє «Кларк Холдінс, Ел Ел Сі» та ОСОБА_9 . Вказаний договір було укладено на термін з 01.05.2023 року по 30.04.2024 року.

Згідно умов вказаного договору загальна орендна плата за термін оренди становить 20940 дол. США. Орендна плата сплачується наступним чином: сплачується авансом або в 1-й день кожного місяця з кроком 1745 дол. США, орендна плата 1450 дол. США + 295 дол. США для покриття всіх комунальних послуг і загальних втрат. Орендна плата за перший місяць у розмірі 1745,00 дол. США (5/1/23-4/30/24) буде сплачена після підписання договору оренди з оформленням касового чека. Гарантійний депозит у розмірі 3490,00 дол. США буде сплачено під час підписання договору оренди, у формі касового чека 100 дол. США адміністративний збір за обробку доступних заявок.

Однак, в той же час, суд зазначає, що Договором оренди також передбачені умови його розірвання. Зокрема, якщо Орендар звільняє приміщення, використовує приміщення незаконним чином, не сплачує орендну плату після настання строку або не виконує якесь зобов`язання за Договором оренди вдруге протягом шести (6) місяців з моменту, коли Орендодавець повідомив Орендаря про перше порушення зобов`язань: Орендар може негайно розірвання цей Договір оренди, надіславши Орендарю письмове повідомлення про розірвання.

Суд констатує, що стороною позивача, окрім самого Договору оренди від 01.04.2023 року, до матеріалів справи не було надано жодного доказу, який би підтверджував факт виконання умов такого позивачкою ОСОБА_1 , а саме відповідного касового чеку про внесення гарантійного депозиту у розмірі 3490,00 дол. США, а також касових чеків про здійснення щомісячної орендної плати у розмірі 1745,00 дол. США.

А тому, враховуючи жорсткі умови розірвання Договору оренди зі сторони Орендодавця, суд не може вважати вказаний Договір без належного підтвердження виконання його умов, достовірним та достатнім доказом в підтвердження тієї обставини, що матеріальних стан позивачки погіршився у зв`язку із понесенням вказаних витрат.

Окрім того, суд також зазначає, що ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила про той факт, що вона працює на декількох роботах. Однак, позивачка не зазначила ані місця своєї роботи, ані про рівень її доходу, що також унеможливлює суд дійти обґрунтованого висновку про погіршення її матеріального становища.

Щодо твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_1 виїхала у США за програмою Uniting for Ukraine, яка передбачає забезпечення біженців з України житлом, утримання їх спонсорами, спонсором для позивачки виступила її рідна сестра Vika Savvoulides, яка мала надати житло та фінансову підтримку позивачці у США, то суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів вказаної обставини, у зв`язку з чим суд не може надати обґрунтовану оцінку вказаним фактам, а також підтвердити чи їх спростувати.

Проте, в контексті розгляд даної справи суд вважає за необхідним зазначити, що переїзд ОСОБА_1 до США на умовах даної країни, внаслідок повномаштабного вторгнення РФ на територію України, був виключно вибором позивача. ОСОБА_1 в цілях безпеки себе та малолітньої дитини не позбавлена була можливості переїхати на безпечну територію України, зокрема на територію Закарпатської області, або до країн Європейського Союзу, за умовами прийняття біженців яких, країнами ЄС передбачено надання житла біженцям, соціальних виплат, пільг та працевлаштування.

Оцінка суду що зміни становища платника аліментів ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка вказує на те, що відповідач ОСОБА_2 проживає у Сінгапурі, яка є високорозвиненою країною з високим рівнем життя, а тому відповідач без постійного заробітку не зміг би прожити у даній країні, що свідчить про те, що його заробітна плата є достатньо високою.

Як було вище встановлено, рішенням Суворовського районного суду від 21.10.2020 року за результатами розгляду справи № 523/4001/20 було ухвалено стягувати із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частини всіх видів доходу, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 пояснила, що відповідач вже багато років проживає в ОСОБА_10 та на момент розгляду справи № 523/4001/20 ОСОБА_2 також проживав у ОСОБА_10 , про що позивачкою зазначалося у позовній заяві при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Даний факт стороною відповідача не заперечувався.

А тому, суд зазначає, що посилання на тільки на ту обставину, що ОСОБА_2 проживає у країні Сінгапур, яка є високорозвиненою країною з високим рівнем життя, що свідчить про його високих дохід, без доведення належними доказами розміру доходу, не є обґрунтованою підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки достеменно не підтверджує факту покращення матеріального становища відповідача та його платоспроможність заявленому розміру аліментів, а є виключно припущенням позивачки, що в силу приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України не є належним засобом доказування.

У судовому засіданні представником позивачки ОСОБА_7 було надано суду переклад Договору про навчання старшого сина ОСОБА_3 у Фонді «Школа для Європи» у Румунії, за навчання якого відповідачем було сплачено 230015,72 грн.

Однак, суд зазначає, що проведення відповідачем ОСОБА_2 оплати на навчання сина у розмірі 230015,72 грн. жодним чином не свідчить ані про покращення матеріального становища відповідача, ані про розмір його доходу, оскільки суду не відомо та не доведено стороною позивача походження вказаних коштів.

Проте, даний факт підтверджує ту обставину, що ОСОБА_2 , будучи батьком сина вчиняє всіх необхідних дій для здобуття ним освіти, забезпечення проживанням, харчуванням та іншими необхідними речами.

Доказу про те, що позивачка ОСОБА_1 приймає участі в утриманні старшого ОСОБА_3 , який продовжує навчання, ані матеріали справи, ані стороною позивача надано не було.

А тому, з огляду на вищевикладене, оцінюючи всіх наявні у матеріалах справи докази, у суду є обґрунтовані підстави вважати про погіршення матеріального становища відповідача, на якого покладено тягар щодо понесення витрат на утримання старшого сина, пов`язаних із навчанням, забезпечення житлом, харчування та іншими необхідними витрати на дитину, яка продовжує навчання.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 192 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер