Справа №490/9742/23
Провадження №2/489/386/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договорів та стягнення передоплати за договорами

встановив.

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив: розірвати договір підряду на виготовлення меблів № 257 від 23.02.2022, який був укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; розірвати договір підряду на виготовлення меблів № 257 від 22.12.2021, який був укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь передоплату за договором підряду № 257 від 23.02.2022 у розмірі 15300, 00 грн. та договору підряду № 254 від 22.12.2021 у розмірі 15300,00 грн. та судові витрати. Мотивуючи свої вимоги тим, що 22.12.2021 між ним та відповідачем укладено договір підряду № 254, відповідно до п. 1.1 відповідач зобов`язався надати послуги по виготовленню меблів в ванну кімнату, загальною сумою 6500,00 грн. Надалі, вказаний договір було укладено в новій редакції у зв`язку зі зміною парламентів замовлення. Так, 23.02.2022 між ним та відповідачем укладено договір підряду № 257, відповідно до якого відповідач зобов`язався надати послуги по виготовленню меблів в ванну кімнату, загальною сумою 20000,00 грн. Згідно п. 2.2 Договору підряду, відповідач зобов`язався виготовити меблі протягом 45 робочих днів з моменту проведення контрольних обмірів. Такі обміри було проведено в момент укладення договору, а тому строк виготовлення становив 27.04.2022. По вказаному договору, ним 04.01.2022 було сплачено передоплату у розмірі 15300 грн. Крім того, 22.12.2021 між ним та відповідачем було укладено договір підряду № 254, відповідно до якого відповідач зобов`язався надати послуги по виготовленню меблів в вбиральню загальною сумою 11700,00 грн. протягом 60 робочих днів з моменту проведення контрольних обмірів. Такі обміри було проведено в момент укладення договору, а тому строк виготовлення становив по 16.03.2022. По вказаному договору, ним 04.01.2022 було сплачено передоплату у розмірі 15300 грн. З урахуванням військової агресії РФ проти України, у вказані терміни послуги з виготовлення меблів не були виконані вчасно. Відповідач навіть не приступив до виконання вказаних договорів підряду більше ніж за 1,5 роки дії договору. Відповідач продовжує здійснювати свою господарську діяльність, а тому об`єктивних причин для невиконання взятих на себе зобов`язань не існує.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.10.2023, цивільну справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

22 грудня 2021 року між Приватним підприємцем ОСОБА_2 (далі підрядчик) та ОСОБА_1 (далі замовник) укладено Договір підряду № 254, відповідно до якого підрядчик зобов`язується виконати, а замовник прийняти та сплатити роботи по виготовленню вбиральні.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Договору підряду № 254, загальна сума по договору 11700,00 грн. Передоплата складає ______ грн..

Згідно п.п. 2.1., 2.2., Договору підряду № 254 замовник сплачує біля 60-70 % від загальної суми, після чого починається виготовлення замовлення. Залишок суми замовник сплачує по завершенню установки підрядником товару, вказаному в п. 1.1 Договору. Підрядчик виготовляє вироби, згідно технічного замовлення протягом 60 робочих днів. Строк виконання замовлення погоджується з замовником з моменту підписання договору.

При відмові від виконання робіт по вині підрядчика, останній повертає замовнику всю суму передоплати (п. 3.1 Договору підряду № 254).

Відповідно до п. 6.3 Договору підряду № 254, строк дії договору до 22 лютого 2027 року.

22 грудня 2021 року між Приватним підприємцем ОСОБА_2 (далі підрядчик) та ОСОБА_1 (далі замовник) укладено Договір підряду № 257, відповідно до якого підрядчик зобов`язується виконати, а замовник прийняти та сплатити роботи по виготовленню тумби в ванну кімнату.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Договору підряду № 257, загальна сума по договору 11700,00 грн. Передоплата складає ______ грн..

Згідно п.п. 2.1., 2.2., Договору підряду № 257 замовник сплачує біля 60-70 % від загальної суми, після чого починається виготовлення замовлення. Залишок суми замовник сплачує по завершенню установки підрядником товару, вказаному в п. 1.1 Договору. Підрядчик виготовляє вироби, згідно технічного замовлення протягом 75 робочих днів. Строк виконання замовлення погоджується з замовником з моменту підписання договору.

При відмові від виконання робіт по вині підрядчика, останній повертає замовнику всю суму передоплати (п. 3.1 Договору підряду № 257).

Відповідно до п. 6.3 Договору підряду № 257, строк дії договору до 09 березня 2027 року.

Позивач вказує, що ним 04.01.2022 було сплачено передоплату за договорами підряду у загальному розмірі 30600 грн.

На підтвердження зазначеного позивачем долучені до матеріалів справи виписки по рахункам за період з 06.01.2022 - 07.01.2022 та квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 04.01.2022 та 05.01.2022 з якої вбачається оплата ФОП ОСОБА_2 у загальному розмірі 30600 грн. (15300+15300).

23 лютого 2022 року між Приватним підприємцем ОСОБА_2 (далі підрядчик) та ОСОБА_1 (далі замовник) укладено Договір підряду № 257, відповідно до якого підрядчик зобов`язується виконати, а замовник прийняти та сплатити роботи по виготовленню меблів в ванну кімнату.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Договору підряду № 257, загальна сума по договору 20000,00 грн. Передоплата складає ______ грн..

Згідно п.п. 2.1., 2.2., Договору підряду № 257 замовник сплачує біля 60-70 % від загальної суми, після чого починається виготовлення замовлення. Залишок суми замовник сплачує по завершенню установки підрядником товару, вказаному в п. 1.1 Договору. Підрядчик виготовляє вироби, згідно технічного замовлення протягом 45 робочих днів. Строк виконання замовлення погоджується з замовником з моменту підписання договору.

При відмові від виконання робіт по вині підрядчика, останній повертає замовнику всю суму передоплати (п. 3.1 Договору підряду № 257).

Відповідно до п. 6.3 Договору підряду № 257, строк дії договору до 07 травня 2027 року.

24 березня 2023 року ОСОБА_1 на адресу ФОП ОСОБА_2 направлено заяву про розірвання договору, відповідно до якої просить повернути передплачені грошові кошти за замовлення, враховуючи дату їх сплати в десяти денний термін з дня отримання цієї заяви.

Позивач вказує, що станом на теперішній час, відповідач грошові кошти не повернув, договори підряду не виконав.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч.2 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Як встановлено судом під час розгляду даної цивільної справи, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між ними договорів підряду № 254 та № 257 на виготовлення меблів у вбиральню та ванну кімнату. Позивач мотивував позовні вимоги тим, що у погоджений сторонами у договорі строк виконавець свої зобов`язання за договором не виконав, що як вважає позивач, є підставою для розірвання договору між сторонами.

За ч.2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, установлених зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні з`ясувати не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другій стороні, яка може бути виражена у виді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що мала право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом є обставини, наведені у частині другій статті 651 ЦК України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах.

Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 ЦК України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.08.2021 у справі № 910/3948/19.

У постановах від 24.10.2019 року у справі №905/799/18, від 18.09.2019 року у справі

№916/1921/18, від 28.05.2019 року у справі №910/9234/18, від 13.02.2018 року у справі №925/1074/17, від 16.10.2018 року у справі №910/3568/18, від 17.04.2019 року у справі №910/6381/18, від 14.08.2019 року у справі №910/8819/18, від 18.08.2020 року у справі №927/784/19 Верховний Суд зробив висновок про те, що оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це друге оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Статтею 854 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Обов`язок підрядника виконати роботу або виконавця надати послугу на свій ризик говорить про те, що він не може відмовитися від прийняття на себе певних негативних наслідків, що виникають при виконанні підрядних робіт.

Істотними умовами договору є - предмет договору, умови, визначені законом як істотні чи необхідні для договору даного виду, а також всі ті умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента і визначенні умов договору з врахуванням законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями частини першої статті 854 ЦК України замовник виплачує належну підряднику суму за результатами виконаної роботи. Щодо наданих послуг винагорода за виконану роботу (надані послуги) виплачується виконавцю в розмірі, в терміни і в порядку, який встановлений в договорі (частина перша статті 903 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За даних обставин, суд виходить із того, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушене цивільне право чи інтерес підлягає судовому захисту у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 30600,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів та стягнення передоплати за договорами задовольнити.

Розірвати Договір підряду № 257 від 23 лютого 2022 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Розірвати Договір підряду № 254 від 22 грудня 2021 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 передоплату за Договором підряду № 254 від 22 грудня 2021 року у розмірі 15300 грн. 00коп. та Договором підряду № 257 від 23 лютого 2022 року у розмірі 15300 грн. 00коп., всього 30600грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено «29» березня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева