Номер провадження: 22-ц/813/3399/24
Справа № 507/1927/23
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т.П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником, на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Дармакука Т.П. 16 листопада 2023 року у смт. Любашівка Одеської області, -

встановила:

У вересні 2023 року ТОВ «Дебт Форс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 1055, вчиненого 16 вересня 2020 року приватним нотаріусом Секістовою Т.І. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Свої вимоги ТОВ «Дебт Форс» обґрунтовувало тим, що на виконанні у приватного виконавця Щербакова Ю.С. перебуває виконавче провадження № 63227623, яке відкрите на підставі виконавчого напису № 1055, вчиненого 16 вересня 2020 року приватним нотаріусом Секістовою Т.І. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

15 лютого 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» скористалося своїм правом та відступило ТОВ «Кампсіс фінанс» згідно Договору № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, право грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 630132987, при цьому ТОВ «Кампсіс фінанс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника.

12 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс фінанс» та ТОВ «Дебт форс» було укладено Договір № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12 травня 2023 року, згідно якого ТОВ «Кампсіс фінанс» відступило ТОВ «Дебт форс» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 630132987, при цьому ТОВ «Дебт форс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника.

На підставі викладеного, заявник просив замінити стягувача його правонаступником.

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2023 року провадження у справі за заявою ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження було закрито.

Роз`яснено заявнику, що розгляд заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

В апеляційній скарзі ТОВ «Дебт Форс», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у даному випадку відсутній спір про право, оскільки апелянт не оскаржує ані виконавчий напис, будучі заінтересованою особою, ані виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису, що надає підстави стверджувати, що подана заява ТОВ «Дебт Форс» про заміну стягувача на правонаступника повинна розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Сторони про розгляд справи на 26 березня 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Дебт Форс» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у приватного виконавця Щербакова Ю.С. перебуває виконавче провадження № 63227623, яке відкрите на підставі виконавчого напису № 1055, вчиненого 16 вересня 2020 року приватним нотаріусом Секістовою Т.І. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

15 лютого 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» скористалося своїм правом та відступило ТОВ «Кампсіс фінанс» згідно Договору № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, право грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 630132987, при цьому ТОВ «Кампсіс фінанс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника.

12 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс фінанс» та ТОВ «Дебт форс» було укладено Договір № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12 травня 2023 року, згідно якого ТОВ «Кампсіс фінанс» відступило ТОВ «Дебт форс» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 630132987, при цьому ТОВ «Дебт форс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника.

На підставі викладеного, ТОВ «Дебт форс» звернулось до суду із даною заявою та просило замінити стягувача його правонаступником.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIIІ) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, за правилами адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку, ніж у суді адміністративної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово робила висновок, що з огляду на те, що скаргу подано на дії державного виконавця з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, підвідомчість спору належить адміністративному суду (постанови від 14 березня 2018 року, від 14 листопада 2018 року у справі № 161/15523/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 678/1/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17).

Тобто при розгляді справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, що вчинені під час примусового виконання рішень інших органів та посадових осіб, які підлягають примусовому виконанню, суди здійснюють контроль за порядком реалізації сукупності дій органів і осіб, визначених у Законі № 1404-VIII, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, що розкриває нормативний зміст поняття «виконавче провадження».

Разом з тим, Закон № 1404-VIIІ містить норму ч. 5 ст. 15, яка регулює питання правонаступництва у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.

За ч. 1 ст. 15 Закону № 1404-VIII, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

В абз. 2 ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIIІ вказано, що у разі, якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Тобто, виконавець наділений повноваженнями змінити назву сторони виконавчого провадження у разі наявності належних доказів - відповідних підтверджуючих документів, що не потребує звернення до суду.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIIІ).

У ч. 1 ст. 379 КАС України зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (аналогічні положення закріплені у ст. 334 ГПК України).

Статтею 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (аналогічні положення закріплені у ст. 338 ГПК України).

Тобто, всі процесуальні кодекси урегулювали питання заміни сторони виконавчого провадження саме у випадку виконання судового рішення. І логічно, що такі питання розглядає лише суд тієї юрисдикції, у якій розглянуто справу по суті, той суд, який ухвалив відповідне рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Як встановлено в ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, ураховуючи вимоги, закріплені в ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, з позицій цивільно-процесуального регулювання відносин щодо підсудності справ, які виникають з виконавчого провадження, принципово значення набуває факт встановлення: рішення суду чи іншого органу перебуває на виконанні, суду першої інстанції, який розглянув цивільну справу та місця виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За вимогами ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 при розгляді питання про розмежування юрисдикції чітко визначила, що онтологічні основи його вирішення полягають у критеріях розмежування судової юрисдикції, тобто передбачених законом умовах, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, якими є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 27 жовтня 2020 року у справі № 635/551/17).

Оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2022 року зробила наступний висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Врегулювання цього питання саме нормами ЦПК України обумовлено відсутністю спору між стороною виконавчого провадження та виконавцем, що свідчить про відсутність потреби в задіянні суду адміністративної юрисдикції, оскільки сторона виконавчого провадження не оспорює його рішень, дій чи бездіяльності, бо вирішення вказаного питання перебуває поза межами компетенції виконавця. Однак саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.

Вказаного суд першої інстанції не врахував, на підставі чого дійшов неправильного висновку про те, що провадження у справі за заявою ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження підлягає закриттю.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, у зв`язку із чим ухвала Любашівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2023 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» задовольнити.

Ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2023 року - скасувати.

Цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 04 квітня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе