КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3466/2024
справа №359/1416/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційними скаргами адвоката Кострюкова Дмитра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року та додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року, а також за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року, ухвалені під головуванням судді Яковлєвої Л.В.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивує тим, що 23 листопада 2002 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 22 квітня 2021 року по справі №577/714/21 шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти набули таке майно:

- 11/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , вартістю 120 802 гривень та земельну ділянку площею 0,022 га за вказаною адресою, вартістю 18 576,31 гривень;

- автомобіль марки "КАМАЗ 5511", д.н.з. НОМЕР_1 , та причіп марки "НЕФАЗ 8560-012-02", д.н.з. НОМЕР_2 , що придбані у 2018 році за 310 000,00гривень.

Вказує, що майно зареєстроване на відповідача, позивачка до спільного нажитого майна доступу немає, оскільки воно знаходиться у користуванні відповідача.

Вирішити питання про поділ спільного майна у добровільному порядку сторонам не вдалося.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 11/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,022 га за вказаною адресою;

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 автомобіль марки "КАМАЗ 5511", д.н.з. НОМЕР_1 , та причіп марки "НЕФАЗ 8560-012-02", д.н.з. НОМЕР_2 ;

- стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 11/50 частки будинку АДРЕСА_1 , що становить 60 401,00 гривень та вартості земельної ділянки площею 0,022 га за вказаною адресою, що становить 9 288,15 гривень;

- стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу марки "КАМАЗ 5511", д.н.з. НОМЕР_1 ,та вартості частини причепу марки "НЕФАЗ 8560-012-02" д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 155 000,00 гривень;

- стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 29 746,15 гривень, що складаються із витрат на правову допомогу у розмірі 27 500,00 гривень та судового збору у розмірі 2 246,15 гривень.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області рішенням від 27 лютого 2023 року позов задовольнив частково.

Визнав об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 11/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями, житловою площею 21,3 кв.м., та земельну ділянку площею 0,0220 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнав об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 автомобіль марки «КАМАЗ 5511», державний номерний знак НОМЕР_1 , та причіп марки «НЕФАЗ 8560-012-02», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнув із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки «КАМАЗ 5511», державний номерний знак НОМЕР_1 , та частини причепу марки «НЕФАЗ 8560-012-02», державний номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 155 000,00 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовив.

Стягнув із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 696,99 гривень.

Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27 500,00 гривень.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, адвокатом Кострюковим Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що мотиви суду першої інстанції про відмову у стягненні із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартості житлового будинку та земельної ділянки є необґрунтованими.

Стверджує, що сторони у справі уже декілька років не проживають спільно та не ведуть спільного господарства, не мають жодних цивільних правовідносин. Доступ до будинку та земельної ділянки є тільки у відповідача і він не надає доступу для користування позивачці. Ці факти свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 365 ЦК України.

Вказує, що твердження відповідача про те, що спірний будинок купувався сину є безпідставними, оскільки після розлучення він добровільно не надавав матеріальної допомоги, внаслідок чого позивачка вимушена звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів.

Звертає увагу, що при винесенні рішення судом першої інстанції було невірно розраховано судові витрати, а саме судовий збір. Суд вказав, що позовні вимоги задоволено на 31,02%, однак позов задоволено на 69,98%.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні не вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості будинку АДРЕСА_1 , що становить 60 401,00 гривень, та вартості земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,022 га, що становить 9 288,15 гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 29 746,15 гривень, що складаються із витрат на правову допомогу у розмірі 27 500,00 гривень та судового збору 2246,15 гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір за звернення до суду із апеляційною скаргою, а також витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Не погодившись із додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року в частині стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судових витрат у розмірі 4 000,00 гривень, адвокатом Кострюковиим Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , подано апеляційну скаргу.

Вказує, що у зв`язку із задоволенням позову стягнення витрат на правову допомогу із позивачки є незаконним.

Зазначає, що відповідачем не надано доказів сплати гонорару адвоката, а із договору та акту наданих послуг неможливо підтвердити здійснення оплати. Звертає увагу, що документи по суті справи підписуватись та подавались відповідачем, що ставить під сумнів фактичні обсяги наданої правничої допомоги.

Мотивуючи наведеним, просить суд додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу з позивачки на користь ОСОБА_4 у розмірі 4 000,00 гривень скасувати.

Не погодившись з додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року, ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що згідно статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зазначає, що позивачка, звертаючись до суду з позовом, просила суд стягнути судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 27 500,00 гривень. Враховуючи те, що справа не є складною, не потребує значних підготовчих робіт, спір міг бути вирішений за бажанням позивачки добровільно, максимальний розмір оплати за надання такої допомоги є 5 000,00 гривень.

Оскільки суд першої інстанції визначив відсоток задоволених позовних вимог, що складає 31,02%, відповідно відсоток задоволення стягнення на отримання професійної правничої допомоги повинен складати 31,02%, що від 5000,00 гривень складає 1 551,00 гривень.

Вказує, що у зв`язку із поданням апеляційної скарги поніс судові витрати, що складаються із витрат на надання правової допомоги у розмірі 10 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить апеляційний суд додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року в частині стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 500,00 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цієї вимоги відмовити. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на отримання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції у сумі 10 000,00 гривень.

19 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Кострюкова Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , на апеляційну скаргу ОСОБА_4 .

Вказує, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Розрахунок суду першої інстанції про відсоток задоволених позовних вимог є неправильним, оскільки позовні вимоги задоволено на 69,98%.

Вказує, що об`єм роботи, який було виконано під час надання правових послуг позивачці, співмірний із складністю справи та відповідає ринковим цінам на такі послуги. Звертає увагу, що за ініціативи відповідача було декілька перенесень судових засідань, на які з`являвся представник позивачки.

Щодо вимоги відповідача про стягнення судових витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції звертає увагу, що скаржником не надано підтвердження сплати витрат на правову допомогу. Зазначає, що документи по суті справи подані самим відповідачем, що ставить під сумнів фактичні обсяги наданої правничої допомоги адвокатом та не підтверджує їх.

Мотивуючи наведеним, просить суд у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року відмовити.

26 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_4 на апеляційну скаргу ОСОБА_3 .

Вказує, що спірним майном сторони користувались за взаємною згодою. Житловий будинок був придбаний сторонами із наміром на використання в майбутньому і фактично ні позивачка, ні відповідач у ньому не проживали.

Вказує, що визнає позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю 11/50 житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки за вказаною адресою.

Заперечує проти стягнення із ОСОБА_4 компенсації вартості 11/50 частини житлового будинку АДРЕСА_2 та вартості земельної ділянки за вказаною адресою.

Вказує, що не підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з її поданням у сумі 10 000,00 гривень.

Звертає увагу, що апеляційна скарга подана 17 квітня 2023 року, а додаткова угода підписана 15 червня 2023 року. Окрім цього, додаткова угода №1 укладена 15 червня 2023 року, а кошти у сумі 10 000,00 гривень відповідно до розписки адвокат отримав 15 квітня 2023 року.

Звертає увагу, що у мотивувальній частині апеляційної скарги позивачка зазначає, що перебуває з дитиною за кордоном, а тому вона не могла 15 червня 2023 року підписати додаткову угоду та акт прийому-передачі виконаних робіт.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень.

В судовому засіданні 19 жовтня 2023 року представник позивачки адвокат Кострюков Д.В. доводи апеляційних скарг позивачки підтримав. Проти апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення заперечував.

В подальшому представник позивачки адвокат Кострюков Д.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача адвокат Черпакова О.А. в судовому засіданні 08 лютого 2024 року в режимі відеоконференції проти задоволення апеляційних скарг позивачки заперечувала, підтримавши апеляційну скаргу відповідача на додаткове рішення.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених по справі судових рішень, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року оскаржується в частині вирішення позовних вимог щодо житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки, площею 0,022 га за вищевказаною адресою, відтак у іншій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.

Відмовивши у задоволенні позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартості частки житлового будинку та земельної ділянки, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що : 1) дане майно є незначним; 2) воно не може бути виділеним в натурі; 3) будинок та земельна ділянка є неподільними, 4) спільне володіння і користування домоволодінням та земельною ділянкою є неможливим. Суд вказав, що присудження грошової компенсації у відповідності до статті 71 СК України застосовується до неподільних речей та вони присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Натомість, земельна ділянка та частина у домоволодінні можуть бути поділені між сторонами.

Розподіливши судові витрати шляхом стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 27 500,00 гривень, та стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4 000,00 гривень суд першої інстанції вказав, що сторони надали суду докази про понесені судові витрати.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року, колегія суддів вказує на таке.

Установлено, що рішенням Конотопського районного суду Сумської області від 22 квітня 2021 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , зареєстрований 23 листопада 2022 року (том 1 а.с. 7-8).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження НОМЕР_3 (том 1 а.с. 13).

З даних державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЙ №333370 установлено, що земельна ділянка площею 0,0220 га за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 на підставі рішення Бориспільської міської ради №2306-27-06 від 24 липня 2012 року (а.с. 18).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав убачається, що 11/50 житлового будинку АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 31 березня 2011 року (а.с. 16).

Згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості вартість земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0146 станом на 17 вересня 2021 року становить 18 576,31 грн (том 1 а.с. 20).

Відповідно до даних технічного паспорту від 02 листопада 2011 року, складеного на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою : АДРЕСА_2 , його власниками є : ОСОБА_6 - 39/50 частин (квартира АДРЕСА_3 - житлова кімната 15,0 кв.м., всього 26,3 кв.м., та ОСОБА_4 - 11/50 частин (квартира АДРЕСА_4 ), яка складається з :1- житлова кімната 11,1 кв.м., 2- житлова кімната 10,2 кв.м., всього 21,3 кв.м.

Згідно даних Звіту про оцінку майна, сформованого ФОП ОСОБА_7 , ринкова вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 17 вересня 2021 року становить 549100,00 грн.

Статтею 60 СК України установлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ, під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

За приписами частин 1, 2 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (статті 71 СК України). Положеннями статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 15 Цивільного кодексу України та частина 1 статті 4 ЦПК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина 3 статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци 1 і 2 частини 2 статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина 2 статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини 2, 4 та 5 статті 71 СК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). У разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина 2 статті 364 ЦК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі.

Установлено, що звертаючись до суду з позовом, позивачка просить суд: визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 11/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,022 га за вказаною адресою, а також стягнути з відповідача на її користь вартість від 11/50 часток домоволодіння та земельної ділянки.

З матеріалів справи убачається, що відповідач заперечував проти стягнення з нього вартості від 11/50 часток вище вказаного майна та земельної ділянки. Заперечуючи проти позову в цій частині, відповідач, зокрема, вказував на значне погіршення його матеріального стану, а також невідповідність оцінки майна від 02 лютого 2022 року реальній вартості цього майна. При цьому, відповідачем не оспорюється факт спільної сумісної власності цього майна.

Посилання суду першої інстанції на положення статті 365 ЦК України є помилковим, оскільки ця правова норма врегульовує припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників та до спірних правовідносин не застосовується.

У цій справі позивачкою заявлено вимогу про стягнення грошової компенсації з посиланням на положення статті 364 ЦК України.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14 вказано, що «при вирішенні справи слід було врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід було ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки».

Звертаючись із цим позовом, позивачка визначила розмір компенсації згідно даних Звіту про оцінку майна, сформованого ФОП ОСОБА_7 . Разом з тим, згідно цього звіту визначено ринкову вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 17 вересня 2021 року як цілого об`єкту нерухомості, разом з тим, установлено, що сторони у співвласниками 11/50 часток цього домоволодіння, інші 39/50 часток належать іншій особі ( ОСОБА_6 ).

Даних про ринкову вартість 11/50 часток належного сторонам домоволодіння матеріали справи не містять, а розрахована ФОП ОСОБА_7 сума вартості цілого об`єкту нерухомості не може ураховуватись при визначенні вартості 11/50 часток об`єкту та 1/2 цієї сума не може уважатися компенсацією в розумінні статті 364 ЦК України.

Окрім того, даних про те, що не існує технічної можливості реального поділу спірного житлового будинку між співвласниками з урахуванням часток кожного і можливістю облаштування окремих квартир матеріали справи також не містять.

Клопотань про призначення відповідних експертиз позивачкою не заявлялось.

Твердження скаржниці про те, що відповідач чинить перешкоди у користуванні житловим будинком та земельної ділянкою не підтверджені жодними доказами, відтак відхиляються колегією суддів.

Окрім того, заявляючи вимоги про стягнення грошової компенсації за частку об`єкту нерухомого майна, позивачкою заявляється вимога про визнання цього об`єкту спільною сумісною власністю, натомість отримання компенсації вартості частки обумовлює припинення права на частку у спільному майні.

Доводи апеляційної скарги в частині не вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів відхиляє, оскільки додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року питання судових витрат вирішено.

Відтак, суд першої інстанції правильно відмовивши в задоволенні позовних вимог в оскарженій частині, помилився з правовим обґрунтуванням висновків.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції від 27 лютого 2023 року в частині вирішення вимог про стягнення грошової компенсації за 11/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,022 га за цією ж адресою слід змінити, виклавши мотивувальну частину судового рішення в редакції цієї постанови.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині невірного обрахування судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами.

Установлено, що позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення на свою користь компенсацію вартості набутого за період шлюбу майна.

Так, ціна позову складає 224 689,16 гривень. За результатами розгляду судом першої інстанції задоволено позов на 68,98%, проте суд помилково порахував 31,02%.

За звернення до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 2 246,89 гривень, що підтверджується даними квитанції (а.с.6).

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з відповідача на користь позивачки має бути стягнуто 1 548,10 гривень (68,9% від 2 246,89 гривень).

Відтак, рішення суду першої інстанції від 27 лютого 2023 року в частині стягнення судових витрат слід змінити, стягнувши із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору 1 548,10 гривень.

Щодо апеляційних скарг на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року, колегія суддів частково погоджується з їх доводами, оскільки судом першої інстанції не враховано вимоги пропорційності розподілу судових витрат, та зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 134 ЦПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно практики Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, ураховує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати та адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановив, що розмір гонорару, витрачений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанови Верховного Суду у справі №905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року, у справі №922/2685/19 від 08 квітня 2020 року).

Установлено, що 14 січня 2022 року між адвокатським об`єднанням "Український правовий альянс" та ОСОБА_3 укладено угоду про надання юридичної допомоги, відповідно до умов якої клієнт замовив виконавцю надання юридичних послуг про захист прав та законних інтересів клієнта. Юридичні послуги надаються клієнту виконавцем на платній основі відповідно до умов, визначених цим договором (том 1 а.с. 30).

Відповідно до пункту 4.2, 4.3 вартість юридичних послуг визначається сторонами у розмірі 27 500,00 гривень.

27 лютого 2023 року ОСОБА_3 та АО "Український правовий альянс" складено акт прийому-здачі виконаних робіт до угоди про надання юридичної допомоги від 14 січня 2022 року (том 1 а.с. 144).

Відповідно до пункту 2 складеного акту виконавцем надані замовнику юридичні послуги відповідно, а саме:

- надано консультації клієнта з вивченням документів з виїздом до місця проживання клієнта - 10 000,00 гривень;

- написання позовної заяви про поділ спільного майна - 10 000,00 гривень (том 1 а.с.1-5);

- представлення інтересів клієнта в Бориспільському міськрайонному суді Київської області 21 червня 2022 року - 3750,00 гривень;

- представлення інтересів клієнта в Бориспільському міськрайонному суді Київської області 27 лютого 2023 року - 3750,00 гривень.

З матеріалів справи убачається, що відповідачем ОСОБА_4 подано заяву про неспівмірність заявлених витрат із складністю справи, уважає, що витрати на правничу допомогу становлять 5000 гривень (том 1 а.с. 47-50).

Згідно даних протоколів судового засідання 21 червня 2022 року та 27 лютого 2023 року, такі проведено за відсутності адвоката Кострюкова Д.В. згідно поданих ним заяв (том 1 а.с. 63,64, 129,131).

Апеляційний суд враховує, що надання консультації із вивченням документів охоплюється такою дією, як написання позовної заяви, вартість якої визначено 10 000 гривень, проте з урахуванням заяви відповідача щодо неспівмірності визначеного розміру складності справи, суд уважає за доцільне зменшити вартість цієї послуги до 5000 гривень.

Ураховуючи вимоги пропорційності, оскільки позов задоволено на 68,98%, з відповідача на користь позивачки на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягає стягненню 3449,00 грн.

Установлено також, що 07 червня 2022 року між ОСОБА_4 та адвокатом Черпаковою О.І. укладено угоду, предметом якої є надання юридичних послуг (том 1 а.с.164, 170).

Відповідно до пункту 2.3 укладеної угоди адвокат зобов`язується надати клієнту адвокатську послугу, а саме складання відзиву на позову заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна.

Відповідно до пункту 2.2 клієнт здійснює оплату адвокату у розмірі 4 000,00 гривень. Кошти у сумі 4 000,00 гривень сплачуються 07 червня 2022 року.

16 червня 2022 року ОСОБА_4 та адвокатом Черпаковою О.І. підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) про те, що адвокат надав правову допомогу, визначену в пункті 2.2, 2.3 Угоди від 07 червня 2022 року, а саме: складання відзиву на позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна. Клієнт сплатив за надані послуги 4000,00 гривень (том 1 а.с. 165, 171).

Заяв про неспівмірність від позивачки суду першої інстанції не надходило.

Відтак, ураховуючи вимоги пропорційності, з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню за надання професійної правничої допомоги 1240,8 грн.

Згідно частини 10 статті 141 ЦПК України із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 2208,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказав, що у зв`язку із звернення до суду апеляційної інстанції поніс судові витрати у розмірі 10 000,00 гривень, що складаються із витрат на професійну правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат відповідачем надано угоду від 11 травня 2023 року, предметом якої є надання правової допомоги адвокатом клієнту (а.с. 219).

Згідно пункту 2.2 клієнт здійснює оплату допомоги адвоката у розмірі 10 000,00 гривень.

Згідно пункту 2.3 адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу у вигляді складання апеляційної скарги на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

02 червня 2023 року ОСОБА_4 та адвокатом Черпаковою О.І. укладено акт виконаних робіт (надання послуг), відповідно до якого адвокат надав правову допомогу визначену пунктом 2.2, 2.3 Угоди від 11 травня 2023 року (том 1 а.с. 220).

Окрім того, 23 червня 2023 року ОСОБА_4 подано заяву про стягнення із позивачки 7000 грн (за складання відзиву на апеляційну скаргу 2000 грн та представництво інтересів в суді апеляційної інстанції 5000 грн) (том 2 а.с. 25-29).

Ураховуючи наслідки вирішення справи в суді апеляційної інстанції, часткове задоволення апеляційних скарг, відсутність заяв від позивачки щодо неспівмірності заявленого розміру витрат, колегія суддів робить висновок про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 8500,00 гривень.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кострюкова Дмитра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року - задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року в частині вирішення вимог про стягнення грошової компенсації за 11/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,022 га за цією ж адресою - змінити, виклавши мотивувальну частину судового рішення в редакції цієї постанови.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року в частині стягнення судових витрат змінити, стягнувши із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору 1 548,10 гривень.

В іншій в оскарженій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2023 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката Кострюкова Дмитра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції з урахуванням частини 10 статті 141 ЦПК України 2208,20 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, 8500,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 10 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова