Номер провадження: 22-ц/813/4188/24
Справа № 522/8585/22-Е
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/8585/22-Е

Провадження номер: 22-ц/813/4188/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ступник А.О.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про розірвання трудового контракту, стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати за фактично виконану, але неоплачену роботу, стягнення належних виплат, стягнення компенсацій, зобов`язання надати документальні підтвердження, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Науменка А.В. 10 січня 2024 року, про залишення позову без розгляду, повний текст ухвали складений 15 січня 2024 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про розірвання трудового контракту, стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати за фактично виконану, але неоплачену роботу, стягнення належних виплат, стягнення компенсацій, зобов`язання надати документальні підтвердження, стягнення моральної шкоди (Т. 1, а. с. 1 - 23).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2024 року залишено без розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 ..

Ухвала суду мотивована тим, що позивачка у судові засідання, призначені на 01.12.2023 року та на 10.01.2024 року, не з`явилась. Про час, місце та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила.

Суд не вбачав за можливе розглянути справу без участі позивачки. Суд зазначив, що, починаючи з весни 2023 року неодноразово позивачку було зобов`язано сформулювати остаточну редакцію позову, після числених витребувань документів та інформації, а також вказати конкретну суму коштів, які підлягають стягненню. Суд неодноразово наполягав на необхідності розпочати безпосередній судовий розгляд справи та надати обгрунтовані пояснення по усім позовним вимогам, але за наслідком процесуальної поведінки позивачки судовий розгляд по суті так і не був розпочатий (Т. 4, а. с. 68 - 70).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що: 1) фактично на час постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, розгляд справи перебував на стадії підготовчого судового засідання; 2) 02.10.2023 року позивачка прибула до суду на судове засідання, за наявності клопотання її представника про відкладення розгляду справи. Судом було розцінене її явку як незрозумілу і роз`яснено, що з`являтись у судове засідання за наявності клопотання про відкладення не потрібно; 3) безпідставними є висновки суду про неповажність причин відсутності сторони позивачки, неповідомлення суду про причини неявки і зловживання позивачкою своїми процесуальними правами; 4) судом першої інстанції не було враховано процесуальну поведінку відповідача. Крім того, не було враховано, що станом на 01.01.2024 р. у представника відповідача - ОСОБА_2 не було повноважень на ведення справи, оскільки довіреність на його ім`я серед додатків в Електронному суді відсутня; 5) в діях позивачки відсутня повторюваність неявок. Наявні поважні причини, має місце повідомлення суду про причини неявки представника позивача, відсутній свідомий намір позивачки не брати участь в судових засіданнях (Т. 4, а. с. 105 - 116).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.02.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 січня 2024 року (Т. 4, а. с. 179 - 179 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.02.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 4, а. с. 180).

16.02.2024 року від Військової академії м. Одеса надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін (Т. 4, а. с. 194 - 195).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.02.2024 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (Т. 4, а. с. 214 - 215).

11.03.2024 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення по справі.

11.03.2024 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 було підключено до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Відео було наявне, однак аудіо звук був відсутній. Вказане відбулося не з технічних причин, які залежать від апеляційного суду.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 29.02.2024 року заявнику було роз`яснено та попереджено сторін, що відповідно до ч. 4 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Адвокат Троянська І.В., діюча від імені ОСОБА_1 , у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 , діючий від імені ІНФОРМАЦІЯ_2, у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

13.07.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про розірвання трудового контракту, стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати за фактично виконану, але неоплачену роботу, стягнення належних виплат, стягнення компенсацій, зобов`язання надати документальні підтвердження, стягнення моральної шкоди (Т. 1, а. с. 23).

Ухвалою Приморського районного суду від 04.08.2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про розірвання трудового контракту, стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати за фактично виконану, але неоплачену роботу, стягнення належних виплат, стягнення компенсацій, зобов`язання надати документальні підтвердження, стягнення моральної шкоди. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання, в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси (Т. 1, а. с. 33 - 34).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2024 року вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду (Т. 4, а. с. 68 - 70).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, під повторністю неявки в судове засідання в цивільному процесі слід розуміти другу неявку підряд (поспіль) належно повідомленого позивача.

З наведеного слідує, що право суду залишити заяву без розгляду виникає за наявності дворазового належного повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи, двократної, послідовної неявки позивача безпосередньо у судове засідання та відсутності його заяви про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Приморського районного суду від 04.08.2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про розірвання трудового контракту, стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати за фактично виконану, але неоплачену роботу, стягнення належних виплат, стягнення компенсацій, зобов`язання надати документальні підтвердження, стягнення моральної шкоди. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання, в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси (Т. 1, а. с. 33 - 34).

Вказана справа неодноразово призначалась до судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що справа неодноразово призначалась до розгляду, зокрема на 26.10.2023 року, на 01.12.2023 року, на 10.01.2024 року.

У судовому засіданні, призначеному на 26.10.2023 р., позивачка ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_3 були присутні. Представник позивачеи - ОСОБА_3 вказала, що буде заміна представника, тому остаточна позиція позовних вимог буде узгоджено з новим адвокатом. У зв`язку з вищевикладеним розгляд справи відкладено на 01.12.2023 року.

01.12.2023 року від представника позивачки - адвоката Троянської І.В. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю видачі матеріалів справи для ознайомлення та узгодження правової позиції з клієнтом (Т. 4, а. с. 55).

Як вбачається з матеріалів справи адвокат Троянська І.В. ознайомилась з матеріалами справи - 25.01.2024 року, про що свідчить її підпис на клопотанні про ознайомлення (Т. 4, а. с. 56).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги №1289, виданої на ім`я адвоката Троянської І.В., для надання правничої допомоги ОСОБА_1 , останнє було видано - 21.11.2023 року (Т. 4, а. с. 57).

У судове засідання, призначене на 01.12.2023 року, сторони не з`явились. Про дату та час судового засідання повідомленні належним чином. У зв`язку з вищевикладеним розгляд справи відкладено на 10.01.2024 року.

09.01.2024 року від представника позивачки - адвоката Троянської І.В. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

У судове засідання, призначене на 10.01.2024 року, з`явився представник відповідача - ОСОБА_2 ..

Представник позивачки та позивачка не з`явились у судове засідання повторно. Про дату та час розгляду справи повідомленні належним чином, про що свідчать Довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету позивача у підсистемі «Електронний суд», Довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2024 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що засідання по справі призначались на 01.12.2023 року та 10.01.2024 року. Позивачка по справі не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином як за допомогою електронної пошти та через застосунок «Viber».

Колегія суддів звертає увагу, що процесуальний закон не містить вимог про необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути також й поважними. Тож, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати такий позов без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише факт належного повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторний характер неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S. A. v. Spain»

(заява № 11681/85) Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України поняття «може», «має право», «за власною ініціативою» та інші подібні за змістом законодавець не застосовує. Отже, процесуальним законом не передбачено можливість інших варіантів дій суду, окрім залишення позову без розгляду. З огляду на зазначене повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відноситься до імперативних.

Отже, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.

Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання своїми процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається першорядно на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини

від 8 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Верховний Суд у постановах від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18,

від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20),

від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13 (провадження№ 61-36375св18), від 7 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц (провадження № 61-4801св20), від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18 (провадження № 61-3617св19), від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21) зазначив, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як

потребою забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у якнайшвидшому розгляді справи, а отже, зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позов без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Тож зазначена правова норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами, щоб не допустити зволікання з розглядом справи.

Встановивши, що ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, та її представник повторно не з`явились у судове засідання, призначене на 01.12.2023 року та 10.01.2024 року, та від них не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Подання представником позивача - адвокатом Троянською І.В., 01.12.2023 року заяви про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи, лише додатково свідчить про обізнаність позивачки та її представника про судовий розгляд справи. При цьому суд не обмежував право позивачки та його представника на ознайомлення з матеріалами справи.

Клопотання 09.01.2024 року адвокатом Троянською І.В. про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні не свідчить про поважність причин неявки у судове засідання.

Колегія суддів звертає увагу, що посилання адвоката на зайнятість в іншому судовому засіданні не може бути підставою для відкладення розгляду справи. Адвокат самостійно має визначитися з пріоритетністю справи його клієнтів. Крім того, до вказаного клопотання не надано жодного доказу щодо наявності відповідного судового провадження, дати його відкриття, судової повістки про виклик у судове засідання.

Посилання апелянта на те, що фактично на час постановлення ухвали про залишення позову без розгляду розгляд справи перебував на стадії підготовчого судового засідання, колегія суддів вважає неспроможними. Ухвалою Приморського районного суду від 04.08.2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про розірвання трудового контракту, стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати за фактично виконану, але неоплачену роботу, стягнення належних виплат, стягнення компенсацій, зобов`язання надати документальні підтвердження, стягнення моральної шкоди. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання, в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси (Т. 1, а. с. 33 - 34).

Отже, колегія суддів зазначає, що вищевказані твердження апелянта спростовуються вказаною ухвалою, якою було призначено розгляд справи по суті, та справа не перебувала на стадії підготовчого судового засідання.

Отже, неявка позивача в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Отже, оскільки поважність причин неявки позивача судом апеляційної інстанції не встановлена, крім того при повторній неявці поважність причин неявки не має правового значення, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Підстави, порядок та строк касаційного оскарження

Підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, зазначені у частині другій цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4.Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390, ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 10 січня 2024 року про залишення позову без розгляду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 05 квітня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе