Справа 206/4373/23
Провадження 2/206/104/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря Погребної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО`про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО», ОСОБА_2 про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування, стягнення матеріальних збитків,

Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування у відповідача інформації та письмових документів, закрито підготовче провадження і призначено розгляд справи в судовому засіданні по суті.

Ухвалою суду від 02.04.2024 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, - було закрито.

В обґрунтування своїх позовних вимог до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» позивач вказує на те, що 24 січня 2023 року на вул. Маршала Малиновського, з`їзд Усть-Самарського мосту, у м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів: FordTransit, р.н. НОМЕР_1 ,під керуванням водія ОСОБА_4 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та ГАЗ 2705, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року (справа № 206/585/23) ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 07 березня 2023 року.

Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «СК «ВУСО» відповідно до полісу ОСЦПВ №210330287.

Правовідносини, які виникли між Позивачем та Відповідачем регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон).

З метою компенсації спричинених внаслідок настання ДТП збитків, позивач звернувся до страхової компанії, надіславши 25 січня 2023 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25 січня 2023 року та заяву про страхове відшкодування від 25 січня 2023 року разом з усіма визначеними Законом документами.

Реалізуючи своє право, передбачене п. 34.4 ст. 34 Закону, з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, в т.ч. і суми страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В. Позивач повідомив страхову компанію про дату, час та місце проведення огляду пошкодженого транспортного засобу FordTransit, р.н. НОМЕР_1 .

Згідно висновку експерта № 0303/23 від 02 березня 2023 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу FordTransitр.н. НОМЕР_1 складає 211 420,00 грн, а ринкова вартість колісного транспортного засобу FordTransitр.н. НОМЕР_1 аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 80 311,56грн.

За результатами проведених розрахунків експерт зазначив: «вартість відновного ремонту КТЗ склала 292 069,96 грн, а ринкова вартість складає 211 420,00 грн. Як видно з вищеперелічених значень вартість відновного ремонту більше ринкової вартості. Тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 211 420,00 грн, оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно».

Копію висновку експерта № 0303/23 від 02 березня 2023 року було надіслано Позивачем13 березня 2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку до ПрАТ «СК «ВУСО»(поштове відправлення 966), яке було вручено особисто 15 березня 2023 року), а також 08 травня 2023 року на електронну пошту Відповідача-1 .

Згідно умов ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Із приписів ст. 30 Закону вбачається, що транспортний засіб Позивача відновлювати економічно недоцільно та варто вважати фізично знищеним, а розмір збитку, заподіяного йому внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди складає 131 108,44 грн (211 420,00 грн - 80 311,56 грн = 131 108,44 грн).

Полісом ОСЦПВ № 210330287 була передбачена франшиза у розмірі 2 500,00 грн.

За вираховуванням франшизи страхова компанія мала відшкодувати позивачу матеріальні збитки в розмірі 128 608,44 грн. (131 108,44 грн - 2 500,00 грн = 128 608,44 грн).

02 червня 2023 року ПАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 80 312,81 грн., при цьому, в порушення вимог ст. 36 Закону, відповідач не узгоджував із позивачем розмір страхового відшкодування та не повідомляв його про прийняте рішення.

Недоплачена сума страхового відшкодування складає 48 295,63 грн.

З листа ПАТ «СК «ВУСО» стало відомо, що розрахунок страхового відшкодування у розмірі 80 312,81 грн., було здійснено відповідачем на підставі Звіту № SOS_-95 від 13.05.2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, а також Звіту № 146-23 від 23.05.2023 року автотоварознавчого дослідження автомобіля Ford TRANSIT реєстраційнийномер AE1504BE.

Позивач вказує на те, що обидва звіти було складено з порушенням норм чинного законодавства України, зокрема положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 з подальшими змінами та доповненнями, Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 12.09.2014 року, а тому вважає, що ці звіти є неналежними і недопустимими доказами, і не можуть бути взяті для розрахунку розміру страхового відшкодування.

Наданий ним висновок судового експерта повністю відповідає викладеним вище нормативним актам, складений судовим експертом Дроздовим Ю.В. у відповідності до вимог ст. 106 ЦПК України. А тому саме на підставі даного висновку страхова компанія мала б здійснити розрахунок страхового відшкодування.

Відповідач безпідставно недоплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 48 295,63 грн., яке позивач просить стягнути з відповідача.

Згідно зі ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Окрім наведеного, згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Загальний розмір пені за період з 02.05.2023 р. по 25.08.2023 р. включно складає 10 854,68 грн (5 461,45 грн + 5 393,23 грн = 10 854,68 грн).

Загальний розмір інфляційних збитків за період з 02.05.2023 р. по 25.08.2023 р. включно складає 737,31 грн (643,04 грн + 94,27 грн = 737,31 грн).

Загальний розмір 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період з 02.05.2023 р. по 25.08.2023 р. включно складає 665,10 грн (327,69 грн + 337,41 грн = 665,10 грн).

Позивач просить стягнути з відповідача недоплачена сума страхового відшкодування, пеню та штрафні санкції в загальному розмірі 60 552,72 грн (48 295,63+10 854,68 грн + 737,31 грн + 665,10 грн).

Відповідач відзив на позов не подав.

31.01.2024 року представник відповідача подала до суду клопотання про доручення доказів, які були витребувані судом на підставі ухвали суду від 06.12.2023 року ( а.с. 213-245 т.1).У клопотанні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю.

Позивач і його представник у сьогоднішнє судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав суду заяву про продовження розгляду справи без участі позивача і представника позивача ( а.с.13).

Представник відповідача ПАТ «СК «ВУСО» в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток поштою, смс-повісток на телефон представника відповідача, а також до електронного кабінету відповідача.

Згідно із п. 2 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

За таких підстав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників провадження, за наявними у справі доказами.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у це судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вислухавши пояснення представника позивача, показання судового експерта Дроздова Ю.В., дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до наступного.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини першої статті 5 ЗУ "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.9 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про страхування»).

Відповідно до п.2.1 статі 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі - Закон № 1961-IV) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників ( стаття 3 Закон № 1961-IV).

Страховим випадком, відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що 24 січня 2023 року на вул. Маршала Малиновського, з`їзд Усть-Самарського мосту, у м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів: FordTransit, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який на праві власності належить ОСОБА_1 , та ГАЗ 2705, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача FordTransit, р.н. НОМЕР_1 .

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року (справа № 206/585/23) водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 07 березня 2023 року.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобуГАЗ 2705 р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 на момент настання ДТП була застрахована в АТ «СК «ВУСО», згідно поліса ОСЦПВ № 210330287 (а.с.61 т.1), що не заперечується відповідачем.

Згідно з полісом ОСЦПВ № 210330287 встановлено ліміт відповідальності ПАТ «СК «ВУСО» за шкоду, заподіяну майну (на користь потерпілого) у розмірі 160 000,00 грн., франшиза становить 2500,00 грн.

Частиною 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1).

Згідно зі ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IVтранспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 35.1, п.35.2 ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування

Відповідно до п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 Закон № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

-у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

-у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

25 січня 2023 року позивач поштою направив відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування та лист-запрошення представника відповідача на огляд пошкодженого транспортного засобу, які відповідач отримав 30 січня 2023 року, що не заперечується відповідачем.

Реалізуючи своє право, передбачене п. 34.4 ст. 34 Закону № 1961-IV, з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Юрія Володимировича .

Згідно висновку експерта судового експерта № 0303/23 від 02 березня 2023 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу FordTransit, р.н. НОМЕР_1 , складає 211 420,00 грн (ринкова вартість КТЗ до пошкодження), а ринкова вартість колісного транспортного засобу FordTransitр.н. НОМЕР_1 аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 80 311,56грн.

Виходячи з приписів ст. 30 Закон № 1961-IVрозмір заподіяного збитку становить 131108,44 грн. ( 211 420,00 - 80311,56).

Висновок експерта було складено у цілковитій відповідності до чинного законодавства України щодо проведення судових експертиз, експерт був обізнаний (попереджений) про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Тобто вказаний висновок здійснений у відповідності до вимог ст. 106 ЦПК України, а тому є належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір заподіяного позивачу внаслідок ДТП матеріального збитку.

Копія висновку експерта № 0303/23 від 02 березня 2023 року була надіслана позивачем 13 березня 2023 року поштою до ПрАТ «СК «ВУСО» і вручена особисто відповідачу 15 березня 2023 року.

Однак, відповідач вказаний висновок до уваги не взяв.

З заяви відповідача вбачається, що ним було замовлено проведення Звіту №SOS_-95 від 13.05.2023 року про оцінку вартості (розміру ) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу, який був виконаний оцінювачем Соболенко С.В. , та Звіт № 146-23 Автотоварознавчого дослідження автомобіля FORDTRANSIT реєстраційний НОМЕР_1 від 23.05.2023 р., здійснений оцінювачем Парфенюк О.В. , який навіть не оглядав транспортний засіб (а.с.62-79 т.1).

Суд погоджується з доводами позивача щодо неналежності та недопустимості цих доказів, оскільки вказані звіти складені оцінювачами без дотримання вимогп.1.3,5.1,5.5.8.1, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) ( далі - Методика), огляд пошкодженого транспортного засоби оцінювачі безпосередньо не здійснювали.

Згідно із пунктом 1.3 Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до пункту 5.1 Методики . Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Згідно із пунктом 5.5 Методики, під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен:

а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах;

б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання;

в) установити пробіг за одометром;

г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ;

ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

За приписами пункту 8.5 Методики калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

На підставі цих звітів відповідач склав страховий акт №2276526-1 від 02.06.2023 року ( а.с.60 т.1), в якому визначив суму страхового відшкодування у розмірі 80312,81 грн., яку того ж дня перерахував на рахунок позивача ( а.с.60 на звороті, т.1). При цьому, в порушення вимог ст. 36 Закону розмір суми страхового відшкодування з позивачем не узгоджувався.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем не доплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 48295,63 грн. ( 131108,44 грн.- 2500,00 грн. =128608,44 - 80312,81 = 48295,63грн.).

Страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний був прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування і виплатити його або рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Позивач направив відповідачу заяву про страхове відшкодування 25 січня 2023 року, яке було отримано відповідачем 30 січня 2023 року. Тобто відповідач у строк не пізніше 30 квітня 2023 року зобов`язаний був прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування і виплатити його або рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Однак у встановлений Законом строк відповідач такого рішення не прийняв.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами п.36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на приписи зазначених вище Законів, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 02.05.2023 року по 25.08.2023 року в загальному розмірі 10854,68 грн.; інфляційних втрат за час прострочення виплати за період з 02.05.2023 року по 25.08.2023 року в загальному розмірі 737,31 грн.; 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування за період з 02.05.2023 року по 25.08.2023 року в загальному розмірі 665,10 грн., - підлягають задоволенню в повному обсязі.

Всього до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 60552,72 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу, витрат, пов`язаних з витребуванням доказів (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача 05.03.2024 року надано суду докази фактично понесених позивачем судових витрат, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 1073,00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. (гонорар адвоката) , всього 16073.00 грн. ( а.с. а.с.4-10 т.2, а.с.8 т.1), попередній розрахунок яких був зазначений і у позовній заяві.

Вказані докази були направлені на адресу відповідача (до електронного кабінету) 05.03.2024 року. Заперечень щодо розміру судових витрат від відповідача не надійшо.

За таких підстав, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 16073,00 грн.

Керуючись: Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст.ст. 4, 12,13, 19, 81,141, 259, 263-265, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування в розмірі 48295,63 грн.; пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі10854,68 грн.; інфляційні втрати у розмірі 737,31 грн.; 3% річних у розмірі 665,10 грн., а всього 60552,72 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні 72 копійки).

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 16073,60 грн. (шістнадцять тисяч сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників провадження:

Позивач: ОСОБА_1 : РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 .

Відповідач: ПРИВАТНЕАКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» : , адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд.31.

Повне судове рішення складено 10.04.2024 року.

Суддя І.П. Прінь