Справа №173/200/24
Провадження №2/173/391/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2 .

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», Верхньодніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2024 року до суду звернулася позивач, ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог КП «Верхньодніпровське БТІ», Верхньодніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області.

26.01.2024 року отримана інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2024 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 27.03.2024 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

27.03.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок літера А-1, площею 62.9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік, ОСОБА_3

Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

В 1966 році її чоловік купив житловий будинок площею 15 кв.м. Потім господарським способом збудував новий будинок, літера А-1 площею 62.9 кв.м. старий будинок ними використовується як літня кухня. Але за життя право власності на новий житловий будинок її чоловік не оформив. Правовстановлюючий документ не отримав.

Після смерті чоловіка вона звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 01.11.2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, що й стало підставою звернення до суду.

В підготовчому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, повідомивши, що в позовній заяві правильно викладені всі обставини справи та наведені доводи на їх обґрунтування.

Відповідач ОСОБА_2 , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав просив їх задовольнити, повідомивши, що на спадщину після смерті батька не претендує.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області і представник КП «Верхньодніпровське БТІ», в підготовче судове засідання не з`явились подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно та спадкових правовідносин. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності в порядку спадкування, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про шлюб.

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

Позивачка звернулася до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 01.11.2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що спадкодавець, ОСОБА_3 , набув права власності на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 02 квітня 1966 року, посвідченого виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради депутатів трудящихся, та зареєстрованому в книзі запису нотаріальних дій під № НОМЕР_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу.

Згідно умов вищевказаного договору купівлі продажу ОСОБА_3 , купив жилий будинок жила площа якого становить 15.0 кв.м.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 , за життя побудував новий будинок по АДРЕСА_1 , на підставі дозволу Дніпровської селищної ради депутатів трудящихся № 29 від 06 квітня 1977 року. Згідно якого зазначено, що після закінчення будівництва житлового будинку, времянку (старий будинок) вважати нежилим приміщенням.

Після закінчення будівництва житлового будинку ОСОБА_3 , правовстановлюючого документу на новозбудований будинок не отримав, що підтверджується даними технічного паспорта, згідно якого вбачається, що спадковий будинок побудований в 1980 році, а протягом 1980-1987 років побудовані господарські будівлі та споруди.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник зобов`язаний протягом семи календарних днів з дня введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта письмово проінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцем знаходження об`єкта будівництва.

Механізм прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та їх інженерних мереж визначено наказом Мінрегіону від 24.06.2011 року № 91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та П категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж».

Відповідно до п. 3.1 вищезазначеного Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, прибудов до них вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складаний за результатами технічної інвентаризації.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що так як будинок був побудований чоловіком позивача в 1980 році, що підтверджується даними технічного паспорта на будинок, тобто до 05.08.1992 року, то введення його в експлуатацію не потребується, так як на будинок складений технічний паспорт за результатами технічної інвентаризації. Крім того побудований будинок не є самочинним будівництвом, оскільки покійний ОСОБА_3 , до початку будівництва отримав дозвіл селищної ради на його будівництво.

Таким чином за життя у покійного ОСОБА_3 , за життя виникло право власності на зазначений вище спадковий будинок в результаті його забудови на підставі дозвільних документів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що позивачка є дружиною померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та спадкоємцем за законом першої черги.

Іншим спадкоємцем за законом першої черги є син померлого, відповідач, ОСОБА_2 . Проте останній заяву про прийняття спадщини не подавав, а в судовому засіданні підтвердив, що він на спадковий будинок, як спадкоємець, не претендує та просив визнати право власності на нього за позивачкою.

Крім того судом встановлено, що позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на присадибну земельну ділянку до даного будинку, розташовану за адресою по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1, 2 ст. 381 ЦК України - Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки будинок і присадибна земельна ділянка складають одне ціле (садибу). Позивачка успадкувала присадибну земельну ділянку, відповідно існують і підстави і для визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом на побудований на ній будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Відповідно до ч. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за спадкоємцем позивачкою ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок літера АДРЕСА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_3 ,, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн., 20 коп., покласти на позивача, оскільки відсутня вина відповідача у виникненні даного спору.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», , юридична адреса: вул.. Театральна, 16 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, Верхньодніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, юридична адреса: 51600 вул. Дніпровська м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 , право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок літера А-1, загальною площею 62.9 кв.м., житловою площею 47.8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн., 20 коп.. покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07.04.2024 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 11.04.2024 року

Дата набрання законної сили: 08.05.2024 року