Справа № 353/27/24
Провадження № 2/353/76/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жиляка М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 ; земельні ділянки загальною площею 0,9591 га, розташовані в с. Делева Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач бажає оформити спадкове майно на своє ім`я, однак нотаріусом йому було запропоновано звернутись до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини або з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки він пропустила строк для прийняття спадщини та не був зареєстрований на момент смерті спадкодавця за адресою померлого. У зв`язку з цим просив суд встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. Окрім цього, позивач просив суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області копію спадкової справи після смерті матері ОСОБА_4 , у разі її відкриття. У разі визнання відповідачами позову просив повернути йому 50% сплаченого судового збору.

11.01.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, зокрема щодо майна: ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання якого було с. Делева Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

26.01.2024 року на адресу суду з Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області надійшла письмова відповідь про відсутність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_4

29.01.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Також вказаною ухвалою вирішено клопотання позивача про виклик свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для допиту в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жиляк М.Д. в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі.

Свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є сусідами позивача та проживаю по АДРЕСА_1 , в судовому засіданні засвідчили той факт, що ОСОБА_1 з листопада 2009 року року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав без реєстрації разом із батьком ОСОБА_3 за адресою місця реєстрації останнього: АДРЕСА_1 , який вів з ним спільне господарство, здійснював за ним догляд, проводив його похорон, оскільки останній був перестарілим, хворим і потребував постійного стороннього догляду.

Заслухавши представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.01.2004 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.01.2004 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності (по 1/2 частині кожному) належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 (а.с. 3, 3 зворот). Вказані обставини також підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.12.2023 року (а.с. 4).

Також відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ № 020347 від 27.05.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 347, ОСОБА_3 передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,9591 га, призначені для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства, розташовані на території с. Делева Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області (а.с. 6).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 26.02.1943 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7). Позивач ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с. 7 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Ще за життя ОСОБА_4 (мати) посвідчила на ім`я ОСОБА_2 (відповідач) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 15.05.2000 року (а.с. 10) та копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 20.11.2006 року (а.с. 11).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 (мати), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_3 (батько) прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_4 (мати), успадкувавши належну їй 1/2 частину домоволодіння, оскільки він вступила в управління спадковим майном, проводила похорон дружини, до дня смерті проживали разом з нею та вів спільне господарство, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 493 від 12.10.2023 року (а.с. 9). ОСОБА_2 (відповідач) спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 (мати) не приймав, зокрема не вступив в управління спадковим майном, не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийнятя спадщини за місцем відкриття спадщини, про що свідчить відсутність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_4 (мати) (відповідь Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 25/01-16 від 26.01.2023 року, а.с. 45), а також письмова заява ОСОБА_2 (відповідач) про визнання позову (а.с. 42-43).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8 зворот). Ще за життя ОСОБА_3 (батько) посвідчив на ім`я ОСОБА_2 (відповідач) заповіт, яким заповів йому все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 15.05.2000 року (а.с. 10 зворот), копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 20.11.2006 року (а.с. 11 зворот) та копією інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори)від 19.12.2023 року (а.с. 14).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_2 (відповідач) спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 (батько) також не приймав, зокрема не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у шестимісячний термін не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийнятя спадщини за місцем відкриття спадщини, про що свідчить відсутність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3 (батько) (інформаційна довідка зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.12.2023 року, а.с. 13), а також письмова заява ОСОБА_2 (відповідач) про визнання позову (а.с. 42-43).

Відповідно до довідки Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 493 від 12.10.2023 року ОСОБА_3 (батько) на день смерті проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 , та разом з ним за вказаною адресою проживав без реєстрації син ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 9).

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельні ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 (батько), в тому числі на 1/2 частину цього ж домоволодіння, яку він успадкував за законом після смерті дружини ОСОБА_4 (мати).

Однак позивачу ОСОБА_1 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, а також не підтверджено факт його спільного проживання, як спадкоємця, із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини. Також нотаріусом було роз`яснено про можливість звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією відповіді приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 479/01-16 від 19.12.2023 року (а.с. 12).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити спадщину, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 (батько).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення.

Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах».

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20(провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16».

У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.01.2022 року по справі № 165/2486/19 (провадження № 61-1355св21).

З позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю, а тому позивач звернувся також з взаємопов`язаною вимогою про встановлення факту постійного проживання разом з батьком ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, оскільки встановлення даного факту має для нього юридичне значення та надає йому право на спадкування за законом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

З метою оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 (батько) в нотаріальному порядку позивачу необхідно представити документи, які б підтверджували, що він постійно проживав однією сім`єю з спадкодавцем ОСОБА_3 (батько) на час відкриття спадщини (28.12.2011 року). З довідки Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 493 від 12.10.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) з листопада 2009 року до дня смерті батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав разом з ним без реєстрації по АДРЕСА_1 , вів з ним спільне господарство, обробляв земельні ділянки, сплачував комунальні платежі, здійснював догляд за перестарілим батьком, проводив похорон померлого та продовжує проживати у спадковому домоволодінні, здійснює його капітальний ремонт, обробляє земельні ділянки, доглядає за прибудинковою територією та сплачує комунальні платежі (а.с. 9). Також про факт спільного проживання ОСОБА_1 (позивач) разом з батьком ОСОБА_3 з листопада 2009 року по день смерті спадкодавця в судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 404/2163/16-ц, з якої вбачається, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Отже суд приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 (позивач) зі спадкодавцем ОСОБА_3 (батько) на день відкриття спадщини та про доведеність того, що цей факт дійсно має для позивача юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті та позивач просив повернути йому 50 відсотків судового збору, позивачу ОСОБА_1 слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме: 2193,25 грн.

На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216-1222, 1225, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), ст.ст. 81, 126, 131 ЗК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 141, 206, 247, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , в тому числі на 1/2 частину цього ж домоволодіння, яку він успадкував за законом після смерті дружини ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельні ділянки загальною площею 0,9591 га, призначені для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства, розташовані на території с. Делева Івано-Франківського району Івано-Франківської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ № 020347 від 27.05.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 347, виданого на ім`я ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , сплачений ним по квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН3673178 від 04.01.2024 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 2193,25 грн. (дві тисячі сто дев`яносто три гривні 25 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА

Повний текст судового рішення cкладено «10» квітня 2024 року.