Провадження № 22-ц/802/374/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційними скаргами відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2024 року та додаткове рішення від 26 лютого 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ), ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивовано тим, що 30 квітня 2023 року в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу «ВАЗ 211240», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , транспортного засобу «KIA Ceed», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , транспортного засобу «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу «Cadillak», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2023 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 05.07.2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилається на те, що оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована на момент вчинення ДТП, Моторне (транспортне) бюро України сплатило йому страхове відшкодування в розмірі 31 643,30 грн. Звіт про оцінку транспортного засобу, на підставі якого проводилось нарахування страхового відшкодування, не є експертною оцінкою, а допущені при його складанні неточності та порушення свідчать про необ`єктивність та недостовірність такої оцінки. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 від 11 лютого 2020 № 168 ринкова вартість транспортного засобу до ДТП складає 67 210 грн, вартість відновлювального ремонту 106 319,25 грн, ринкова вартість транспортного засобу після ДТП складає 7679 грн. Оскільки, вартість відновлювального ремонту більша ніж ринкова вартість транспортного засобу, то до відшкодування підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП та складає 59 531 грн, та зважаючи на те, що відповідач сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 31 643,30 грн, то з останнього слід стягнути суму в розмірі 27 887,70 грн. На підставі наведеного, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача МТСБУ 27 887,70 грн. різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП і судові витрати по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2024 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 , залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог до ОСОБА_2 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з МТСБУ в користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 17 965,87 грн та судові витрати в розмірі 11 747,84 грн, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 6500 грн, витрат пов`язаних із залученням експерта в розмірі 4550 грн та судового збору в розмірі 697,84 грн, в решті вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні вимог відповідача МТСБУ про стягнення з позивача ОСОБА_1 в користь відповідача МТСБУ судових витрат в розмірі 2000 грн, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач МТСБУ подав апеляційну скаргу на рішення суду від 17 січня 2024 року. Вважає його незаконним, необґрунтованим, оскільки судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права і неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи. Стягнення коштів у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу є неправильним застосуванням норми ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», така норма підлягає застосуванню при вирішенні цього спору. Судом належним чином не встановлено та не з`ясовано витрати, які пов`язані з цією ДТП, унаслідок чого суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову без належного обґрунтування. Якщо транспортний засіб знищено, що його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Водночас, позивачем заявлено вимоги про стягнення ринкової вартості транспортного засобу до ДТП. До предмету доказування у цій справі входить визначення розміру страхового відшкодування у порядку, визначеному ст. 30 вищезгаданого закону, чого зроблено не було, а тому позов є необґрунтованим. Такі дії відповідач не встиг провести у зв`язку із зверненням з цим позовом позивача до суду та призупиненням розгляду заяви на підставі абз. 4 п. 36.2 ст. 30 Закону. Просив скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2024 року, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, здійснити розподіл судових витрат з урахуванням доказів наданих до відзиву.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга відповідача МТСБУ на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2024 року. Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні судових витрат з позивача в користь відповідача, оскільки докази понесення витрат були надані суду разом із відзивом на позовну заяву. Суд зобов`язаний був розподілити судові витрати на правову допомогу відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов було задоволено частково (на 35%). Просив скасувати додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2024 року, ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 в користь МТСБУ витрати на правову допомогу в розмірі 1300 грн.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

Судом встановлено, що 30 квітня 2023 року в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу «ВАЗ 211240», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , транспортного засобу «KIA Ceed», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , транспортного засобу «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу «Cadillak», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2023 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 07 липня 2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На час скоєння ДТП транспортний засіб «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 , що належить позивачу, був застрахований 09.11.2022р. у ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/2582611. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 перед третіми особами застрахована не була.

На замовлення позивача, судовим експертом Демидюком В. Т. складено висновок експерта № 0027 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «Fiat Tempra» від 31 липня 2023 року.

Відповідно до звіту № 23/4520 від 18 травня 2023 року, виконаного на замовлення відповідача МТСБУ, на підставі протоколу огляду транспортного засобу «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 , визначено вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (далі КТЗ), пошкодженого в результаті ДТП станом на 30 квітня 2023 року.

Відповідач МТСБУ 21 липня 2023 року сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 31 643,30 грн

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

За змістом п.п. «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Отже, обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, несе МТСБУ. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправністю поведінки заподіювача шкоди і заподіяною шкодою.

На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1. статті 22 Закону).

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до змісту ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки

Статтею 30 Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Колегією суддів установлено, що відповідно до висновку судового експерта № 0027, виготовленого за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «Fiat Tempra» на замовлення позивача ОСОБА_1 , сума вартості відновлювального ремонту автомобіля «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 , з урахуванням значення коефіціента фізичного зносу такого транспортного засобу (59 530,27 грн) не перевищує ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження (67 210 грн). На підставі проведених досліджень і розрахунків, вартість матеріального збитку (з технічної точки зору), заподіяного власнику досліджуваного автомобіля «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження 30 квітня 2023 року визначається у розмірі ринкової вартості цього автомобіля на момент пошкодження (30 квітня 2023 року) і становить 67 210 грн. Ринкова вартість транспортного засобу після ДТП становить 7679,40 грн.

Звіт про оцінку № 23/4520, на яку посилався відповідач МТСБУ під час розгляду справи в суді та на підставі якого здійснений розрахунок регламентної виплати позивачу, був відхилений судом першої інстанції із підстав порушення вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні докази (висновок експерта № 0027), які підтверджують вартість транспортного засобу до та після ДТП, різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, які підтверджують ту обставину, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу є меншою за вартість автомобіля до ДТП, це виключає твердження представника відповідача про те, що автомобіль є фізично знищеним.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, та правомірно не застосував до вказаних правовідносин положення статті 30 Закону, оскільки менша, у порівнянні з вартістю автомобіля до ДТП, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу є ознакою, що виключає знищення такого транспортного засобу.

Заперечуючи щодо висновку суду в цій частині, відповідач не зазначає будь-яких доказів, які підтверджують його доводи про зворотнє, не заперечує рішення суду в частині неприйняття звіту про оцінку № 23/4520 у якості доказу. Відповідачем не ставиться питання про призначення по цій справі судової авто товарознавчої експертизи.

Висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 127/19300/17, на який посилається відповідач, та який, на його думку, повинен бути застосований колегією суддів, зроблений касаційним судом у правовідносинах, які не є подібними до спору, що розглядається в цій справі. У справі, що переглядалась касаційним судом було встановлено факт знищення транспортного засобу та його відчуження до пред`явлення позову. У справі що переглядається, апеляційним судом встановлено протилежні обставини, а саме, що розмір відновлювального ремонту з урахуванням зносу є меншим за ринкову вартість автомобіля до ДТП, тому висновки, викладені у вищевказаній постанові Верховного Суду застосуванню не підлягають. Підстав для застосування до правовідносин, що виникли між сторонами у цій справі, норм статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» колегія суддів не встановила, тому відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Розрахунок суми матеріальної шкоди, що підлягає сплаті відповідачем МТСБУ в користь позивача ОСОБА_1 внаслідок пошкодження у ДТП транспортного засобу здійснено судом першої інстанції правильно. Судом визначено, що сума відшкодування здійснюється з вирахуванням ПДВ (20%) та вже здійсненої відповідачем регламентної виплати (31 643,30 грн) від суми відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та податку на додану вартість (59 530,27 грн), і становить 17 965,26 грн.

Ураховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, відповідач не навів альтернативного розрахунку суми, що підлягає відшкодуванню та не спростував належними та допустимими доказами розрахунок, здійснений судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення суду.

У відзиві на позовну заяву у суді першої інстанції відповідач МТСБУ просив за результатами розгляду справи здійснити розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, на суму 2000 грн, про що надав відповідні докази.

У рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2024 року суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, з урахуванням пропорційності задоволених вимог (65% задоволених вимог позивача, 35% вимог відповідача) у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та з урахуванням принципу співмірності витрат на правничу допомогу, складності справи, характеру та кількості підготовлених та поданих документів, значення страви для сторони, беручи до уваги ту обставину, що розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи по наявних матеріалах справи за заявами сторін, здійснив розрахунок судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. Суд стягнув з відповідача МТСБУ в користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн (із заявлених до стягнення 10 000 грн), витрат, пов`язані із залученням експерта 4550 грн (із заявлених 7000 грн), судовий збір на суму 697,84 грн (зі сплаченого на суму 1073,60 грн).

У подальшому 06 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_6 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи її тим, що при ухваленні рішення від 17 січня 2024 року судом не вирішено клопотання відповідача МТСБУ, заявленого у відзиві про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, нових доказів на підтвердження понесених витрат не надав. Повторно просив здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, що поніс відповідач МТСБУ, та стягнути з позивача 2000 грн.

У додатковому рішенні суду від 26 лютого 2024 року як підставу для відмови в задоволенні заяви представника відповідача вказано ту обставину, що суд вже здійснив розподіл судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України у судовому рішенні від 17 січня 2024 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 270 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суд приймає додаткове рішення або постановляє ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Не зважаючи на те, що суд першої інстанції за результатами розгляду заяви відповідача прийняв додаткове рішення, яким відмовив у задоволенні цієї заяви, а не постановив ухвалу в порядку, визначеному ч. 5 ст. 270 ЦПК України, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні такої заяви є правильним, оскільки питання розподілу судових витрат було вирішено судом в рішенні суду від 17 січня 2024 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що під час розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції врахував докази, понесені стороною відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції та приєднані до відзиву на апеляційну скаргу, а сам розподіл таких витрат відповідача здійснений з урахування пропорційності задоволених вимог шляхом вирахування суми таких витрат відповідача із суми судових витрат, пов`язаних із наданням позивачу професійної правничої допомоги, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. Зазначення судом про те, що вирішуючи питання розподілу судових витрат стороні позивача на правничу допомогу, ним не встановлювались обставини необґрунтованості його позовних вимог, не впливає на правильність висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника відповідача МТСБУ про ухвалення додаткового рішення, яке мотивоване існуванням судового рішення (від 17 січня 2024 року), яким розподіл судових витрат здійснено.

Зважаючи на вищевстановлені колегію суддів обставини справи, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги відповідача є необґрунтованими. Порушень судом норм процесуального права та незастосування чи неправильного застосування судом норм матеріального права колегією суддів не встановлено, підстав для скасування судових рішень немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2024 року та додаткове рішення від 26 лютого 2024 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді