ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1454/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 лютого 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря Кушнір А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Кей-Колект») звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач 1, ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (далі то тексту - відповідач 2, ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.06.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого став ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого останній було надано кредит у сумі 64 000,00 доларів США строком до 27.06.2018 зі сплатою за користування кредитними коштами 15 % річних. З метою повного та своєчасного виконання забов`язання за кредитним договором між Акціонерним комерційним іннваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 214496 від 27.06.2008, відповідно до якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором у повному обсязі за свлєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_2 . У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору та договору поруки Акціонерний комерційний іннваційний банк «УкрСиббанк» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2010 задоволено позовні вимоги Акціонерного комерційного іннваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 595 781,44 грн. та судові витрати у розмірі 1 950,00 грн.

12.12.2011 ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклади договір факторигну № 1, за яким право вимоги кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 27.06.2008 перейшло до ТОВ «Кей-Колект».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.12.2012 замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект».

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2010 відповідачами не виконано. Загальна сума заборгованості, встановлена рішенням суду, складає 595 781,44 грн. Позивач розраховує відсоток річних та інфляційні нарахування в межах періоду загального строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України з 02.04.2017 по 23.02.2022.

Враховуючи положення ст.625 ЦК України, розмір грошового зобов`язання відповідача за час прострочення виконання рішення суду складає: 87 555,37 грн. - 3% річних та 288 908,71 грн. -інфляційних втрат, а всього 376 464,08 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2023 відкрито провадження у справі за даним позовом в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву у якій просила проводиити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі, у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи та/або відзиву на позов до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.06.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого став ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого останній було надано кредит у сумі 64 000,00 доларів США строком до 27.06.2018 зі сплатою за користування кредитними коштами 15 % річних.

З метою повного та своєчасного виконання забов`язання за кредитним договором між Акціонерним комерційним іннваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 214496 від 27.06.2008, відповідно до якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором у повному обсязі за свлєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_2 . У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору та договору поруки Акціонерний комерційний іннваційний банк «УкрСиббанк» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2010 задоволено позовні вимоги Акціонерного комерційного іннваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 595 781,44 грн. та судові витрати у розмірі 1 950,00 грн.

12.12.2011 ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклади договір факторигну № 1, за яким право вимоги кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 27.06.2008 перейшло до ТОВ «Кей-Колект».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.12.2012 замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект».

Отже, з матеріалів справи встановлено, що на підставі рішення Даницького районного суду м. Києва від 26.05.2010 по справі № 2-4557/09 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникло зобов`язання перед Акціонерним комерційним іннваційним банком «УкрСиббанк», а в подальшому після заміни сторони у виконавчому провадженні, перед ТОВ «Кей-Колект» сплатити грошові кошти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За правилами ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зазначено, що: "у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань".

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц зроблено висновок, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

З огляду на викладені висновки Верховного Суду, які відповідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення у вигляді сплати штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.

Судом встановлено, що вищевказане рішення суду відповідачі не виконали, заборгованість не виплатили, протилежного останніми жодними доказами спростовано не було.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Таким чином, при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Позивач зазначає, що прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачами порушує його майнові права та інтереси, а тому з відповідачів на його користь підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми боргу за період з 02.04.2017 по 23.02.2022.

Враховуючи, що відповідачами не виконується рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2010, яким вже було задоволено позовні вимоги, позивач не позбавлений права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум за невиконання відповідачами судового рішення, яке набрало законної сили, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь 3 % у розмірі 87 555,37 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Позивач зазначає, що у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання з відповідача на його користь підлягає сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в межах періоду загального строку позовної давності з 02.04.2017 по 23.02.2022.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, наведеного позивачем, суд погоджується з розрахунком, який відповідає вимогам закону, а тому вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь інфляційних втрат у розмірі 288 908,71 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідачами не надано доказів щодо спростування заявленої суми заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача у позовній заяві, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5 646,97 грн., дані кошти підлягають стягненню на користь позивача по 2 823,49 грн. з кожного відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» () 3% річних у розмірі 87 555,37 грн., інфляційні втрати у розмірі 288 908,71 грн., а всього 376 464,08 (триста сімдесят шість тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 823,49 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 823,49 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: