Справа № 275/11/24
08 квітня 2024 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Миколайчука П.В.,
з участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -
І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ
ТОВ «Житомиргаз збут» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, в обґрунтування якого зазначено наступне. На ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи фактичне використання відповідачем природного газу для побутових потреб за вищевказаною адресою, відповідач здійснив заявочне приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Підтвердженням здійснення приєднання споживача ОСОБА_1 до умов публічного договору на постачання природного газу, на думку позивача, є відкриття особового рахунку НОМЕР_1 на його ім`я, про що зазначено у розрахунку споживання природного газу даного споживача та інформації, наведеної у витягу з особового рахунку (фінансовий стан), відкритого на ім`я ОСОБА_1 . Отже, позивач вважає, що правовідносини між сторонами врегульовані шляхом укладання типового публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам природного газу. Однак, всупереч вимог Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 та ст.ст. 901, 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України споживач ОСОБА_1 здійснював оплату спожитого газу несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість перед ТОВ «Житомиргаз збут» за період з 01.07.2015 по 30.04.2022 в сумі 18 099, 32 грн., також позивачем були нараховані інфляційні витрати за період з 01.05.2017 по 23.02.2022 в сумі 3 516, 35 та 3% річних в сумі 1 570, 71 грн., які позивач просив стягнути на його користь з відповідача, а також сплачений ним судовий збір в сумі 2684 грн.
ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 04.01.2024 у вказаній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання.
Представник позивача ТОВ «Житомиргаз збут» в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення судом заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, в межах що мають значення для правильного вирішення справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до роздруківки фінансового стану споживача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 з 04.2017 по 12.2023 наявна заборгованість в розмірі 18 099, 32 грн., станом на 31.01.2018 відбувалася часткова сплата відповідачем коштів в сумі 1000 грн. (а.с. 12-13).
Згідно розрахунків ОСОБА_1 нараховані інфляційні витрати за період з 01.05.2017 по 23.02.2022 в сумі 3 516, 35 грн. та 3% річних в сумі 1 570, 71 грн (а.с. 14-15, 16-17).
Типовий договір постачання ТОВ «Житомиргаз збут» природного газу побутовим споживачам опублікований в газеті «Житомирщина» від 25.12.2015 № 136 ( а.с. 25-27).
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (а.с. 19-23).
ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ
Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Пунктом 32 Розділу ІІІ Правил № 2496 передбачено, що побутовий споживач природного газу зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.
Згідно розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб - сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу
За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання,фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.
Відносини з постачальником та споживачем природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», «Правилами постачання природного газу», затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі- Правилами), Кодексом ГРС та Типовим договором розподілу природного газу.
Відповідно до п.2 розділу ІІІ Правил, постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Так, відповідно до положень п. 4.4. розділу 4 Типового договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу, 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.
В розділі 6 Типового договору визначені права Постачальника, де в п.п. 3 пункту 6.2 визначено, що постачальник зобов`язується обчислювати і виставляти рахунки Споживачу за поставлений природний газ відповідно до вимог, передбачених цим договором.
Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.
Відповідно пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.
Згідно статті 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України.
Згідно частини першої статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Крім того, положеннями статі 525 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення
Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).
V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ
Здійснюючи фактичне споживання природного газу ОСОБА_1 приєднався до умов публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам.
Отже, правовідносини між сторонами врегульовані шляхом укладання типового публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам природного газу.
Тобто ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно розрахунку споживання природного газу ТОВ «Житомиргаз збут» ОСОБА_1 станом на 31.12.2023 мав заборгованість за спожитий природний газ в сумі 18 099, 32 грн., вказаний борг утворився за спожитий у 2017-2023 роках газ, при цьому відповідач сплачував кошти за надані послуги несвоєчасно та не в повному обсязі. Дана інформація підтверджується витягом про фінансовий стан абонента за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 12-13). Даний розрахунок відповідачем не спростований.
З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ТОВ «Житомиргаз збут» в та з урахуванням наведених норм закону та встановлених обставин справи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за спожитий природній газ за період з 01.05.2017 по 30.04.2022 в сумі 18 099, 32 грн., інфляційні витрати в сумі 3 516, 35 грн., 3% річних в сумі 1 570, 71 грн., задовольнивши таким чином позовні вимоги ТОВ «Житомиргаз збут» в повному обсязі.
VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору розмірі 2 684 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 626, 629, 639, 714 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 18 099 (вісімнадцять тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 32 копійки, інфляційні витрати в сумі 3 516 (три тисячі п`ятсот шістнадцять) гривень 35 копійок, три відсотки річних в сумі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 71 копійка та судові витрати у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте Брусилівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Повне судове рішення складене судом 11 квітня 2024 року.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя П.В. Миколайчук