Справа № 161/986/24 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/299/24 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що на підставі наказу Краснопільського районного суду Сумської області від 15 вересня 2017 року, з нього на користь відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 21 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також, позивач вказував, що після видання судом наказу про стягнення з нього аліментів, його матеріальний стан погіршився, зокрема у повторному шлюбі у нього народилася дитина, яка перебуває на його утриманні, він звільнений з роботи, а його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та отримує лише соціальну допомогу.

За таких обставин, позивач просив суд зменшити розмір стягуваних з нього на користь відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши їх розмір у твердій грошовій сумі 1700 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2024 року дану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та зменшення розміру аліментів було передано на розгляд до Краснопільського районного суду Сумської області за територіальною підсудністю.

Вважаючи дану ухвалу незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на правовідносини, які є предметом даного спору, поширюються положення ЦПК України про альтернативну підсудність і оскільки позов ним було пред`явлено за місцем свого проживання, то Луцький міськрайонний суд Волинської області помилково передав цю справу за територіальною підсудністю для розгляду до Краснопільського районного суду Сумської області за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Постановляючи ухвалу, яка оскаржується, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, і оскільки відповідачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , то дана справа підлягає переданню для розгляду до Краснопільського районного суду Сумської області.

Такий висновок суду є правильний.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу (ч. 9 ст.187 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі наказу Краснопільського районного суду Сумської області від 15 вересня 2017 року, а саме, надалі стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 1700 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно відомостей з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, наявних в матеріалах справи, зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 489/4826/16-ц,позови про стягнення аліментів охоплюють всі вимоги, пов`язані з невиконанням обов`язку по утриманню, та можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання позивача у випадку звернення з відповідними позовними вимогами лише одержувача аліментів.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є платником аліментів, а не їх одержувачем і пред`явлений ним позов стосується зменшення розміру аліментів, які він сплачує на підставі наказу Краснопільського районного суду Сумської області від 15 вересня 2017 року, то у даному випадку правила альтернативної підсудності не діють.

Отже, враховуючи наведене, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, підставно передав справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення за територіальною підсудністю до Краснопільського районного суду Сумської області для її розгляду за місцем реєстрації відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог цивільного процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваної ухвали та не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді