Провадження номер 2/741/293/24
Єдиний унікальний номер 741/533/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді - Гридасової А.М.,

за участю секретаря судових засідань - Гордіної Н.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року представник позивача адвокат Яловський О.В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача вказує, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , відносився до типу колгоспного двору.

Згідно з ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, як майно колгоспного двору, належало його учасникам тобто: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

За таких обставин, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/2 частині житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

З введенням в дію з 15.04.1991 Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, але зазначені особи в установленому порядку не отримали свідоцтва та не зареєстрували права власності на даний будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з фактично належної йому 1/2 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , як члену колишнього колгоспного двору.

Спадщину після його смерті прийняла його дружина ОСОБА_1 .

У лютому 2024 року позивач зверталася до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкового права після померлого, але нотаріус, оглянувши надані документи роз`яснив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадкове майно, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а також в зв`язку з тим, що за час свого життя спадкодавець офіційно не зареєстрував право власності, а сам будинок відносився до типу колгоспних дворів і на даний час змінити статус двору не можливо. Окрім того з введенням в дію з 15.04.1991 Закону України «Про власність», колгоспні двори було ліквідовано. Одночасно було роз`яснено про можливість оформлення спадкових прав в судовому порядку.

Також у лютому 2024 року було звернення до державного реєстратора Макіївської сільської ради Чернігівської області з метою реєстрації права власності на відповідні частки вищезазначеного будинку. Однак, державним реєстратором було відмовлено у державній реєстрації прав.

Представник позивача просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

- 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Ухвалою судді від 13 березня 2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання позивач та представник позивача - адвокат Яловський О.В. не з`явилися. Представник позивача через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу без участі позивача та її представника.

Представник відповідача Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Носівської міської ради Чернігівської області, вказала, що міська рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні у відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівського області від 22.01.2023 № 344/10-11-Х/01.2024 (а. с. 12).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/2 частині житлового будинку в АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору, але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 8 на зв.).

Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з фактично належної йому 1/2 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , як члену колишнього колгоспного двору.

З довідки Носівської міської ради Чернігівської області від 22.01.2024 № 89/1 вбачається, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 . На день смерті разом з ним була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_1 (а. с. 12).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 (а. с. 9).

За життя ОСОБА_2 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 41).

З копії спадкової справи заведеної Носівською державною нотаріальною конторою за № 137/2010 від 06.01.2010 вбачається, що спадщину після померлого ОСОБА_2 прийняла позивач ОСОБА_1 , отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та грошові заощадження (а. с. 36-38).

Згідно з ч. 1 ст. 1268, ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Киреєвою Л.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою від 21 лютого 2024 року (а. с. 13 на зв., 14).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Т. Передерій від 01 березня 2024 року № 71851662 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні реєстраційних дій по факту реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена (а. с. 14 на зв.).

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 200, 206, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 18,0 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 18,0 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Носівська територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області, , місцезнаходження: Чернігівська область, м. Носівка, вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст рішення складено 11 квітня 2024 року.

Суддя А.М. Гридасова