справа № 487/9059/23 провадження №2/489/836/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У грудні 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до Заводського районного суду міста Миколаєва, ухвалою якого від 19.12.2023 справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва, з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 75199,30 грн. та 2147,20 грн. судового збору і 10000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Як на підставу позовних вимог позивач вказує, що 02.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 5319945 про надання споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 20000,00 грн. строком на 30 днів до 01.02.2022 зі сплатою стандартною процентної ставки в розмірі 1,90 % в день. У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та на надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 по 30.04.2022 за всіма кредитними договорами. У період з 01.05.2022 по 30.05.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Проте, 24.06.2022 за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 20900,00 грн. та надання можливості виконання боргових зобов`язань строком до 29.06.2022, про що повідомлено в особистий кабінет споживача. Однак наданою можливістю відповідач не скористалася.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 19.06/23/Ф, згідно умов якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 5319945 від 02.01.2022, позичальником по якому є відповідач.

Через невиконання відповідачем грошових зобов`язань станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена і складає 20000,00 грн. по тілу кредиту та 36860,00 грн. нарахованих процентів, всього 56860,00 грн, а також 2589,08 грн. трьох процентів річних та 15750,22 грн. інфляційних втрат.

Посилаючись на наведені обставини позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та понесені судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 04.03.2024 продовжено розгляд справи у зв`язку та повторно направлено відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Правом на дання відзиву відповідач не скористалася.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що 02.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 5319945 про надання споживчого кредиту.

За умовами пунктів 1.3 1.5 кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 20000,00 грн. терміном на 30 днів із сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 1,90 % в день, яка підлягає застосуванню в межах строку кредитування; повернення кредиту та сплата процентів вказуються у графіку платежів.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надано Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Згідно підпункту 4.3.1 пункту 4.3 договору сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредитування наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) днів поспіль.

Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М845812» 02.01.2022 16:59:51.

При підписання договору ОСОБА_1 за електронним одноразовим підписом (ідентифікатор М845812) повідомила ТОВ «Авентус Україна» рахунок в АК КБ «ПриватБанку» на який підлягає перерахуванню кредит згідно договору № 5319945 від 02.01.2022 та свій ІПН .

До укладення договору відповідач підписала електронним одноразовим підписом (ідентифікатор М845812) паспорт споживчого кредиту.

02.01.2022 ТОВ «Авентус Україна» через ТОВ «ФК «Контрактовий дім» здійснив переказ кредиту в розмірі 20000,00 грн. на номер картки № НОМЕР_1 , номер транзакції , що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 22.06.2023 № 2868.

Із доданого до позову розрахунку вбачається, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконала. Також не уклала договір щодо пролонгації строку дії кредитного договору, через що договір було автопролонговано.

Відповідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованості, розмір якої становить 56860,00 грн., з якої 2000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 36860,00 нарахованим процентам.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати за період з лютого 2022 року по жовтень 2023 року в розмірі 15750,22 грн. та три проценти річних в розмірі 2589,08 грн., нарахування яких передбачено частиною другою статті 625 ЦК України.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт (первісний кредитор) відступив Фактору (новому кредитору) право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників.

Отже, право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5319945 від 02.01.2022 від ТОВ «Авентус Україна» перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Правове обґрунтування та мотиви суду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до вимог статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).

Згідно частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (статті 634ЦК України).

За змістом частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

При цьому, згідно частини першої статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що 02.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 5319945 за умовами якого останній надано кредит в розмірі 20000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк 30 днів, зі сплатою відсотків 1,90% в день в межах строку кредитування.

Договір про надання споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно пункту 2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Зарахування коштів кредиту відповідачу на вказану картку підтверджено матеріалами справи, а відтак вказані докази, з врахуванням пункту 2.1. кредитного договору, є достатніми доказами виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за договором щодо надання 20000,00 грн. кредиту відповідачу.

Умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків після місячного строку дії договору, оскільки умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію.

У зв`язку із цим нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами за межами місячного строку кредитування є правомірним, оскільки відповідає умовам кредитного договору.

Таким чином, так як ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 , вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається з 20000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 36860,00 нарахованим процентам підлягає задоволенню.

Відповідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору та підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.

За наведеного, позивач має право вимагати від відповідача сплати трьох процентів річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат.

Разом з тим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Позивачем вищевказаних Перехідних положень ЦК України не враховано та безпідставно здійснено розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів, нарахування яких припадає на період введення в Україні воєнного стану.

У зв`язку із наведеним позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2174,20 грн., яке здійснено через «Електронний суд», а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд враховує складність справи, а саме те, що вона є типовою і не складною, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі, прийняв до уваги критерії розумності та співмірності, а також часткове задоволення позовних вимог.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У зв`язку із цим, суд визначає вартість наданих правових послуг в розмірі 3000,00 грн., які відповідають зазначеним вище критеріям та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Так як позов задавлено частково з відповідача на користь позивача на підставі частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню судовий збір у сумі 1643,91 грн. (2174,20 х 75,61%).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором № 5319945 від 02.01.2022, яка в загальному розмірі становить 56860,00 грн. (п`ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.) витрат на правову допомогу та 1643,91 грн. (одна тисяча шістсот сорок три гривні 91 коп.) судового збору.

У іншій частині позовних вимог відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 11.04.2024.

Суддя І.В.Коваленко