КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/5699/18 Головуючий у І інстанції - Фінагеєва І.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/3091/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

за участю секретаря судового засідання Никифорова І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, в якому просив: усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер :01:006:5070, розташованою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності, користування, володіння, розпоряджання належною йому на праві власності земельною ділянкою площею 0,1 га, кадастровий номер :01:006:5070, розташованої за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позову зазначав, що є власником земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:006:5070, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Посилався на те, що земельну ділянку він отримав на підставі рішення №30-35 тридцятої сесії Віто-Поштової сільської ради 7 скликання від 30 листопада 2017 року, за яким земельну ділянку було йому передано безкоштовно у власність в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок.

Вказував, що 22 квітня 2018 року мав намір прибути для огляду власної земельної ділянки, проте не зміг потрапити на територію, оскільки вона була огороджена парканом, а біля паркану були присутні працівники військової частини НОМЕР_1 , які пояснили, що огороджена територія належить військовій частині, проте підтверджуючих цей факт доказів не надали.

Уважав, що його право на володіння спірною земельною ділянкою було порушене шляхом обмеження його права доступу до ділянки, володіння, користування та розпоряджання земельною ділянкою.

Також зауважував, що 08 травня 2018 року отримав лист від сільської ради, в якому йому було повідомлено, що спірна земельна ділянка належить йому на праві власності, водночас була огороджена військовою частиною НОМЕР_1 з метою недопущення проникнення сторонніх осіб на територію військової частини.

Отже, наголошував на тому, що факт встановлення огорожі військовою частиною НОМЕР_1 підтверджений листом № 303/25-2808 від 08 травня 2018 року.

Звертав увагу суду на те, що правомірно набув право власності на спірну земельну ділянку, водночас протиправно, за відсутності на те законних підстав позбавлений права користування належним йому нерухомим майном.

На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У мотивування скарги зазначає, що суд ухвалив рішення 08 вересня 2023 року, тим самим порушивши процесуальний порядок розгляду судової справи, а також право особи на доступ до правосуддя, оскільки відповідно до технологічного документу для внесення дат призначення розгляду від 20 червня 2023 року, виданого під час судового засідання 19 червня 2023 року, судовий розгляд було відкладено до 14 вересня 2023 року.

Зауважує, що наявні у матеріалах справи листи Київського квартирно-експлуатаційного управління та Віта-Поштової сільської ради містять достатньо інформації, що підтверджує наявність паркана на його земельній ділянці, а також те, що саме військовою частиною НОМЕР_1 порушено права позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому на праві власності земельною ділянкою та є відповідальною особою перед позивачем за вчинення перешкод в реалізації ним його права.

У зв`язку з викладеним уважає, що суд першої інстанції не мав підстав відмовляти позивачу у захисті його права користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою.

05 лютого 2024 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Київського квартино-експлуатаційного управління, в якому останнє просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції - залишити без змін, уважаючи, що в діях відповідачів не вбачається ознак протиправної поведінки, оскільки останні діяли на підставі та в межах повноважень, а також у спосіб, що передбачені законами України та нормативними актами.

12 лютого 2024 року судом отримано відзив на апеляційну скаргу від Військової частини НОМЕР_1 , в якому відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, апеляційне провадження закрити.

Звертає увагу суду, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5070 була відчужена ОСОБА_1 24 травня 2023 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрованим в реєстрі за №864.

Зазначає, що право власності на земельну ділянку 25 травня 2023 року набула ОСОБА_3 .

Зауважує, що факт відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:5070 на користь ОСОБА_3 встановлений постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року у справі №369/5244/20.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що власником спірної земельної ділянки є позивач ОСОБА_1 , отже вказана особа у разі порушення її права на володіння, користування та розпоряджання нерухомим майном має право вимагати усунення порушень у користування належним на праві власності майном.

Матеріали справи не містять доказів того, що на земельній ділянці, належній на праві власності позивачу, знаходиться паркан, встановлений відповідачами.

Відповідачі, стверджуючи про незаконність передання Віто-Поштовою сільською радою земель оборони у приватну власність третім особам, не визнавали факт порушення права позивача шляхом встановлення паркану на належній йому земельній ділянці, натомість доводи відповідачів зводилися виключно до обґрунтування незаконності розпоряджання землями оборони Віта-Поштовою сільською радою, а тому факт порушення свого права підлягав доведенню позивачем у загальному порядку.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, колегія не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами першою, четвертою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом установлено, що рішенням від 30 листопада 2017 року №30-35 Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області передала безкоштовно у власність в межах норм безоплатної передачі ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:5070, площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області. Внесла зміни до Державного земельного кадастру. Право власності зареєструвала в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області рішенням від 10 жовтня 2006 року затвердила матеріали інвентаризації земельної ділянки площею 31,9862 га під розташування військової частини, яка розташована в АДРЕСА_1 , а також надала дозвіл військовій частині НОМЕР_1 на збір технічної документації для оформлення права постійного користування землею площею 31,9862 га під розміщення військової частини, розташованої в АДРЕСА_1 . Зобов`язала військову частину НОМЕР_1 оформити технічну документацію згідно з чинним законодавством.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:5070, площею 0,1 га з призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області, вказана земельна ділянка станом на 27 листопада 2017 року перебувала у комунальній власності. Власником ділянки значилася Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області.

З копії кадастрового плану земельної ділянки суд встановив, що по периметру спірну земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:5070, площею 0,1 га оточували: від точки А до точки Б - землі загального користування (проїзд), від точки Б до точки В - землі Віто-Поштової сільської ради, точки В до точки Г - землі Віто-Поштової сільської ради, від точки Г до точки А - землі Віто-Поштової сільської ради.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 грудня 2017 року право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:006:5070, з 04 грудня 2017 року зареєстроване за ОСОБА_1

24 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Віто-Поштової сільської ради з запитом щодо надання роз`яснень з приводу статусу земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:5070, до якої позивач не міг потрапити, оскільки йому в цьому заважали наявна на ділянці огорожа та представники Міністерства оборони України.

07 травня 2018 року Віто-Поштова сільська рада надала відповідь на вказаний запит, за змістом якого роз`яснила ОСОБА_1 , що земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5070 є його приватною власністю на підставі прийнятого сільською радою рішення, яке ніким не скасоване. Також орган місцевого самоврядування зауважив, що станом на 30 червня 2016 року державою не були зареєстровані права на спірну земельну ділянку, а рішенням Віто-Поштової сільської ради від 30 червня 2016 року №8-98 було надано дозвіл військовій частині НОМЕР_1 на збір технічної документації для оформлення права постійного користування землею площею 12,2044 га під розміщення військової частини, яка розташована в АДРЕСА_1 .

З копії листа від 08 травня 2018 року суд встановив, що цим листом Київське КЕУ повідомило Віта-Поштову сільську раду про те, що ним розпочато геодезичні роботи щодо формування земельних ділянок та визначення (уточнення) меж та площ частин земельної ділянки військового містечка. На ПвК «Центр» покладено завдання невідкладно вжити заходів щодо поновлення огорожі військового містечка № НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 . Роботи щодо встановлення стовпів та натяжки на них дротів на цій земельній ділянці виконувалися представниками військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до частин першої-третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яким вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, частиною першої якої передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року у справі №369/5244/20 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов Військового прокурора Київського гарнізону, який діє в інтересах держави в особі органу Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області, ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_3 про оскарження дій державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено частково.

Витребувано з власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 земельні ділянки за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, з кадастровими номерами: :01:006:5067, :01:006:5068, :01:006:5071, :01:006:5072, :01:006:5073, :01:006:5077, :01:006:5078, :01:006:5082, :01:006:5083, :01:006:5084, :01:006:5085, :01:006:5086, :01:006:5087, :01:006:5088, :01:006:5090, :01:006:5091, :01:006:5092, :01:006:5093, :01:006:5096, :01:006:5097, :01:006:5098, :01:006:5099, :01:006:5100, :01:006:5101, :01:006:5102 на користь Міністерства оборони України.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В указаній справі судом установлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5066 відчужена ОСОБА_4 на користь ОСОБА_45 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5074 відчужена ОСОБА_10 на користь Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5075 відчужена ОСОБА_11 на користь ОСОБА_46 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5076 відчужена ОСОБА_12 на користь ОСОБА_47 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5070 відчужена ОСОБА_1 на користь ОСОБА_48 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5081 відчужена ОСОБА_15 на користь ОСОБА_48 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5094 відчужена ОСОБА_27 на користь ОСОБА_48 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:5095 відчужена ОСОБА_28 на користь ОСОБА_49 .

Колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 про витребування земельних ділянок слід відмовити, оскільки вони під час розгляду справи відчужили спірні земельні ділянки.

Встановлено, що дії з відчуження спірних земельних ділянок були вчинені ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 з метою унеможливлення витребування земельних ділянок, адже знаючи про наявність спору, який розглядається у суді, вказані відповідачі вчинили недобросовісні дії щодо відчуження земельних ділянок, які прокурор просив витребувати.

У постанові від 11 грудня 2019 року у справі №320/4938/17, провадження №61-26396св18, Верховний Суд зазначив, що відповідно до частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу.

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц, провадження № 61-11сво17, зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Таким чином, апеляційним судом під час розгляду справи №369/5244/20 було встановлено, що ОСОБА_1 24 травня 2023 року відчужив земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:5070 ОСОБА_3 , уклавши з нею договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за №864.

Отже, з 24 травня 2023 року ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:5070, тобто станом на час ухвалення рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2023 року у даній справі власником вказаної земельної ділянки була ОСОБА_3 , про що ОСОБА_1 суд першої інстанції не повідомив, оскільки станом на час ухвалення оскаржуваного рішення такі відомості у матеріалах справи були відсутні, а докази на підтвердження вказаного долучені до справи відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 в суді апеляційної інстанції.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (Постанова Об`єднаної Палати Касаційного Господарського Суду від 16 жовтня 2020 року у справі №910/12787/17).

Зважаючи на викладене, колегія суддів, установивши, що позивач не довів наявності у нього будь-якого порушеного права (інтересу) з приводу земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:5070, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, доходить висновку про відмову у задоволенні позову виключно з підстав відсутності порушення цивільних прав та законних інтересів позивача з огляду на те, що ОСОБА_1 станом на час ухвалення оскаржуваного рішення відчужив указану земельну ділянку громадянці ОСОБА_50 , що встановлено постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року у справі №369/5244/20 та не заперечувалось позивачем під час перегляду справи апеляційним судом.

Положеннями статті 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, зважаючи на те, що суду першої інстанції станом на час ухвалення рішення були не відомі обставини щодо відчуження позивачем земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:5070, проте такі докази були надані в суді апеляційної інстанції, колегія суддів уважає, що мотивувальну частину оскаржуваного рішення суду слід змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2023 року - змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник