Єд. унік. № 243/807/21
Провадження № 2/243/442/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретаря Каліберди А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, діючи з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. про визнання права спільної сумісної власності подружжя, визнання частково недійсними договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок, визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду, з уточненим в ході судового розгляду позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4 . Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина житлового будинку, 1/2 частки земельної ділянки площею: 0, 0669 га, розташовані у АДРЕСА_1 ; а також 1/2 частки земельної ділянки площею 0, 0587 га, розташованої в АДРЕСА_2 . Вказане нерухоме майно належало його батькам на праві спільної сумісної власності, оскільки набуто в період шлюбу та спільного мешкання. Після смерті матері позивача, ОСОБА_2 , який є батьком позивача, прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки на момент відкриття спадщини проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою. Сестра позивача - ОСОБА_3 , звернулась до першої нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач також протягом встановленого законом строку звернувся до першої нотаріальної контори міста Слов`янська Донецької області із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса йому було відмовлено, оскільки ним не були надані правовстановлюючі документи на спадкове майно. На теперішній час позивачу стало відомо, що 27 та 28 липня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були укладені договори дарування спірного житлового будинку та земельних ділянок. Вважає, що ОСОБА_2 , даруючи житловий будинок та земельні ділянки не мав достатніх повноважень на це, оскільки не мав права розпоряджатися 1/6 часткою зазначеного майна, яка йому по закону не належала.

Просить суд визнати за його матір`ю ОСОБА_4 та його батьком ОСОБА_2 , право спільної сумісної власності на вищезазначений житловий будинок та земельні ділянки. Визнати недійсними договори дарування вищевказаних житлового будинку та земельних ділянок, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Крім того, враховуючи відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірне майно та неможливість у зв`язку з цим оформити право на спадщину за законом в нотаріальному порядку, просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на 1/6 частку житлового будинку та зазначених земельних ділянок.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Чередниченко Ю.В., до судового засідання не з`явились, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягали.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник- адвокат Керанчук Л.Л., до судового засідання не з`явились, від представника відповідачів на адресу суду надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи без їх участі.

Третя особа, приватний нотаріус Бігун В.В. до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши всебічну і повну оцінку наданим сторонами доказам та враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

13 жовтня 1973 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 є сином відповідача ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1045.

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.03.2006 року - житлового будинку АДРЕСА_1 ; витягу № 10247651 від 30.03.2006 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно на вищевказаний будинок; державних актів на право власності на земельні ділянки серії ДН № 105847 та серії ДН № 105848 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , вбачається, що все вище вказано нерухоме майно набуто під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у шлюбі.

Верховний суд у своїй постанові від 18.05.2023 у справі №344/5528/22 зазначив, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування і встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку, що зазначене вище майно вважається спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , додаткове визнання цього факту на підставі рішення суду є недоцільним, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, визначення судом частки співвласника за померлою особою не узгоджується з вимогами статті 16 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями ОСОБА_4 є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Спадкова справа до спадкового майна ОСОБА_4 була заведена 26.02.2019 року за № 108/19 по заяві ОСОБА_3 та за № 108/19 по заяві ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційним витягом зі спадкового реєстру № 55267383 від 26.02.2019 року.

Відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки на момент відкриття спадщини, проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем в якості члена однієї сім`ї за однією адресою.

Постановою державного нотаріуса Першої слов`янської державної нотаріальної контори від 15.10.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у гл. 29 ЦК України.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що 27 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування серія та №3154 житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

27 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування: серія та №3155 земельної ділянки, яка має цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташована в АДРЕСА_1 , площею: 0, 0669 га, кадастровий номер: :01:016:0247.

28 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування серія та №3181 земельної ділянки площею: 0, 0587 га, кадастровий номер: :01:016:0247, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_2 .

Суд набуває висновку, що відповідач ОСОБА_2 під час укладення вказаних договорів дарування, в порушення ч.5 ст. 1268 ЦК України, незаконно розпорядився 1/6 часткою спірного майна позивача у спадщині після смерті ОСОБА_4 , оскільки з моменту відкриття спадщини зазначена частка належала позивачу, як одному зі спадкоємців за законом.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ст. 215 Цивільного кодексу України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача було порушено та потребує судового захисту, а тому, позовні вимоги в частині визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Також, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності, неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з незалежних від спадкоємця причин.

Враховуючи той факт, що постановою державного нотаріуса Першої слов`янської державної нотаріальної контори від 15.10.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, та беручи до уваги всі встановлені фактичні обставин у справі, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 права власності на 1/6 частку спадкового майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи , належать витрати на професійну правничу допомогу.

По справі документально підтверджені судові витрати в сумі 1263 грн. судового збору, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та результати розгляду справи, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідачів у солідарному порядку і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5333 грн. 33 коп. та в частковому порядку витрати по оплаті судового збору в розмірі 842 грн., по 421 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 328, 331, 392, 1218, 1261, 1268,1269 ЦК України, ст. 60 СК України, ст.ст. 5, 7, 10, 12, 13, 81, 211, 213, 246, 247, 259, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. про визнання права спільної сумісної власності подружжя, визнання частково недійсними договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок, визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір дарування житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , укладений 27 липня 2020 року за серією та №3154, між ОСОБА_2 , з однієї сторони та ОСОБА_3 , з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігуном Віталієм Валерійовичем, зокрема в частині дарування 1/6 частки даного об`єкта нерухомості.

Визнати частково недійсним договір дарування серія та №3155, земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , з однієї сторони та ОСОБА_3 , з іншої сторони 27 липня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном Віталієм Валерійовичем, зокрема в частині дарування 1/6 частки даного об`єкта нерухомості.

Визнати частково недійсним договір дарування серія та №3181, земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_2 , укладений 28 липня 2020 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном Віталієм Валерійовичем, зокрема в частині дарування 1/6 частки даного об`єкта нерухомості.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку житлового будинку, (А-2) загальною площею: 304, 8 кв.м, житловою площею: 126, 9 кв. м, сараю (Б), вбиральні, душа (В), огорожі (1- 3), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку земельної ділянки площею: 0, 0669 га, розташованої у АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:016:0247, яка має цільове призначення: для обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку земельної ділянки площею: 0, 0587 га, розташованої у АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:016:0340, яка має цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 5333 грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 витрати по оплаті судового збору в розмірі 842 грн. 00 коп., а саме по 421 грн. 00 коп., з кожного відповідача.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков