Справа № 569/2765/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне Рівненської області на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.02.2024 року і до повноліття дитини.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04.04.2012 року розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2012 року затверджено мирову угоду у цивільній справі № 1715/5761/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів згідно якої на її користь на утримання дитини ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати аліменти у розмірі 500 грн., щомісячно до повноліття дитини.

На даний час визначений розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Бойчук О.П., яка діє згідно ордеру серія ВК № 1125134 від 02.04.2024 , до початку судового засідання подала письмову заяву ( вх.№ 19299/24-вх.), в якій повністю підтримала позовні вимоги та просила розглянути позов у відсутність сторони позивачки та її. Позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до початку судового засідання подав до суду заяву (№ 19300/24- вх.) згідно якої просив проводити судове засідання у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Ухвалою Рівненського міського суду від 23.02.2024 р. прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження у справі, призначений розгляд справи з викликом сторін. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.05.2008 року , який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04.04.2012 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа № 1715/5345/12).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 2318, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, батьками записані ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Окрім того, судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2012 року затвердженно мирову угоду у цивільній справі № 1715/5761/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відповідно до якої на утримання дитини зобов`язано сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як встановлено судом, аліменти на утримання дитини стягнуті рішенням суду в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а також приймаючи до уваги право позивачки на зміну способу стягнення аліментів та положення частини другої статті 182 СК України, суд вважає , що спосіб стягнення аліментів може бути змінений з твердої грошової суми на частку від заробітку(доходу боржника).

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дотримуючись принципу, передбаченому ч.2 ст. 182 СК України( мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ), права матері на користь якої стягнуті аліменти на утримання дитини на звернення до суду з заявою про зміну способу стягнення аліментів, та загальних засад щодо розміру аліментів, які стягуються на утримання однієї дитини, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення та зміну за рішенням суду способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку у розмірі 1/4 частки доходу відповідача.

Відтак, слід змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне Рівненської області на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.02.2024 року і до повноліття дитини.

Оскільки судом встановлено наявність ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2012 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі № 1715/5761/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, то слід припинити з 08.02.2024 подальше примусове виконання зазначеного судового рішення.

Судові витрати відповідно до ст.. 141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідача у прибуток державного бюджету.

На підставі вищевикладеного ст.ст. 7, 180,181, 182, 183 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне Рівненської області на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.02.2024 року і до повноліття дитини.

У зв`язку з задоволенням позову про зміну способу стягнення аліментів, припинити з 08.02.2024 року подальше примусове виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2012 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі № 1715/5761/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів .

У разі наявності заборгованості за вказаним судовим рішенням проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання ухвали суду.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. в прибуток державного бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення виготовлене - 08.04.2024.

Суддя О.В.Панас