Справа № 357/657/24
Провадження № 2/357/1400/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 866,30 грн., відшкодувати понесені судові витрати.

Позов мотивований тим, що 11.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 5523482, за яким відповідач отримала кредит. 19.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19062023, відповідно до якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5523482. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.06.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, тому ОСОБА_2 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 5523482 в розмірі 19 866,30 грн., з яких: 19 204,00 - заборгованість за основною сумою боргу та 662,30 грн. - заборгованість за відсотками.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечила укладення кредитного договору, оскільки вона його не підписувала, на підставі чого просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач ставить під сумнів відповідність поданої копії - оригіналу та достовірність її як доказу, з урахуванням того, що єдиним можливим доказом дотримання письмової форми (незалежно, паперової чи електронної) є оригінал кредитного договору, який повинен давати змогу довести його цілісність та справжність, прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу не відповідає нормам статей 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та принципу безпосереднього дослідження доказів судом. Надані позивачем копії електронних документів без електронних цифрових підписів обох сторін у дату їх підписання не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому ні суд, ні відповідач не може перевірити її достовірність та незмінність змісту. Норми ч. 6 ст. 95, ч. 5 ст. 100 ЦПК України є імперативними і спрямовані на попередження зловживань учасників цивільного процесу, у даному випадку - можливості односторонньої зміни позивачем умов договору, підписання яких неможливо довести, не можна встановити достовірний оригінальний зміст правочину, на укладення якого було спрямоване волевиявлення сторін. Відповідач не заперечує договір виключно через те, що він міг бути укладений в електронній формі, але відповідач заперечує проти паперової копії електронного доказу через те, що він не був укладений і в електронній формі, тому що відсутній його оригінал, що підписаний обома сторонами у дату 11.02.2022 року.

26.03.2024 представником позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надана відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що перед укладенням кредитного договору ОСОБА_2 пройшла процедуру реєстрації на сайті товариства, де вказала всі дані, на підставі яких товариство сформувало особистий кабінет клієнта. Сторони узгодили розмір кредиту, строк його користування, строки нарахування відсотків за користування кредитом та відповідальність сторін за невиконання умов кредитного договору. ОСОБА_2 підписала кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора, а не електронно-цифровим підписом, у Товариства відсутній файл електронно-цифрового підпису Позичальника, надісланого на мобільний телефон останньої Грошові кошти були надіслані ОСОБА_2 шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача на платіжну картку № НОМЕР_1 . Розрахунок заборгованості складено на підставі умов кредитного договору щодо його строку та нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договорів та додатків до них, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути.

05.04.2024 року на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, аналогічні викладеним в відзиві. Відповідач зазначила, що позивачем не доведено факт укладення кредитного договору, перерахування відповідачу грошових коштів. Розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом та не може бути доказом у справі. Відповідач не здійснювала сплати коштів на рахунок первісного кредитора.

Крім того, відповідач надала для долучення до матеріалів справи документи та докази, щодо зміни свого прізвища.

Згідно свідоцтва про зміну імені /серія НОМЕР_2 /, « ОСОБА_2 » змінила прізвище, про що 29 лютого 2024 року було складено відповідний актовий запис №22. Прізвище після державної реєстрації зміни - « ОСОБА_3 ».

01.02.2024 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи.

Позивач не направив до суду свого представника, подали заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідач надала суду відзив по справі, в задоволенні позову просила відмовити.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні в справі матеріали, письмово викладену позицію сторні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5523482. Згідно п.1.1 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС товариства.

Згідно п.1.3 договору, сума кредиту складає 20 000,00 грн.. Строк кредиту 361 днів (п.3.4. договору). Згідно п.1.5.1 стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору.

Згідно п.1.8 договору, орієнтована загальна вартість кредиту на день укладення договору складає 163678,00 грн. за стандартною ставкою та 159140,80 грн. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду зниженої процентної ставки. В п.10 договору зазначено реквізити сторін, у тому числі - споживча ОСОБА_2 , її РНОКПП, серія та номер паспорту, органу, що видав даний паспорт, номери мобільних телефонів та адреса електронної пошти.

Також зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М548935, 11.02.2022 о 11:57:51.

Відповідно до п.2.1 даного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Додатком № 1 до даного договору додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до даної таблиці загальна вартість кредиту складеє 163678,00 грн.; реальна процентна ставка 47286,67 % річних; сума процентів за користування кредитом складає 143678,00 грн.; сума платежів за розрахунковий період складе 163678,00 грн. Вказаний додаток № 1 до договору підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М548935, 11.02.2022 о 11:57:51.

Інформація щодо укладення кредитного договору підтверджена паспортом споживчого кредиту, підписаного відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М548935, 11.02.2022 о 11:57:51.

Встановлено, що 19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19062023. Відповідно до п.1.1 договору за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Актом прийому-передачі реєстру боржників № 1 за договором факторингу № 19062023 від 19 червня 2023 року передано факторові реєстр боржників, кількість - 3088.

Згідно витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу, ОСОБА_2 є боржником за договором № 5523482, із загальною сумою заборгованості в розмірі 19 866,30 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 19 204,00 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 662,30 грн.

Листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 22.06.2023р. повідомлено ТОВ «Авентус Україна» про переказ коштів в національній валюті без відкриття рахунків, у тому числі 11.02.2022 о 11:58 на суму 20 000,00 грн., з призначенням платежу зарахування на картку, маска картки № НОМЕР_1 .

ТОВ «Авентус Україна» складено картку обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором № 5523482 від 11.02.2022 року позичальника ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ), відповідно до якої з 11.02.2022р. на суму боргу 20000,00 грн. розпочато нарахування процентів в сумі 159,20 грн. щодня до 24.02.2022. Згідно картки обліку, 02.03.2022 року ОСОБА_2 сплачено кошти в сумі 3024,80 грн., в тому числі в рахунок оплати основного боргу в сумі 796,00 грн. та в рахунок оплати процентів в сумі 2228,80 грн. З 01.05.2022 року розпочато нарахування процентів за стандартною відсотковою ставкою 1,99 % від залишку тіла кредиту 19204,00 грн., що становить 382,16 грн. Згідно картки обліку 18.05.2022 року ОСОБА_2 сплачено кошти в сумі 5216,57 грн., в тому числі в рахунок оплати основного боргу в сумі 5216,57 грн. та в рахунок оплати процентів в сумі 0,00 грн. 03.08.2022 року ОСОБА_2 сплачено кошти в сумі 1000,00 грн. Станом на 18.06.2023 загальна заборгованість ОСОБА_2 становить 19 866,30 грн., у тому числі основний борг в сумі 19204,00 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних позичальника, тобто відповідача по справі.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання відповідача в заявах по суті на те, що вона не укладала кредитний договір, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Тобто, позичальник має вчинити поетапно ряд дій, надати конфідеційну інформацію, ознайомитися з умовами договору в потрібний для цього проміжок часу, та лише потім підписати даний договір своїм електронним підписом.

У свою чергу, відповідачем не надано суду доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), які до того ж відповідають даним зазначеним нею в заявах по суті даної справи, були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, невідомою особою. Також, слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладеного договору.

Витягом з листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 22.06.2023, підтверджено, що на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 , зазначений 11.02.2022 року було перераховано грошові кошти в сумі 20 000 грн. Належність даного рахунку іншій особі не встановлена.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу особою на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Відповідач виклала свої пояснення щодо доказів сторони позивача, але не надала жодного доказу в підтвердження своїх заперечень, не клопотала про витребування доказів судом, а отже, ОСОБА_3 в належний спосіб не спростувала наданих позивачем доказів. За таких обставин, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що нею не укладався кредитний договір та не отримувалися кошти.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (позиція Верховного Суду у постанові від 02.10.2018 по справі № 910/18036/17).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо невиконання умов договору факторингу, укладеного між ТОВ Авентус Україна» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», так як стороною позивача до матеріалів справи долучено сам договір, акт прийому-передачі до нього та докази сплати коштів за відступлення права вимоги. Разом з цим, суд зазначає, що договір факторингу відповідачем в судовому порядку не оскаржувався та не визнавався не дійсним.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судовий збір у справі, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 5523482 від 11.02.2022 року в сумі 19 866,30 грн. (дев`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень, 30 копійок), та судові витрати по справі в сумі 2684,00 грн.( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні, 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 11.04.2024 року.

Суддя О. Я. Ярмола