Єдиний унікальний номер 229/7585/23
Номер провадження № 2-о/229/45/2024 Категорія 15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 р. Дружківський міський суд Донецької області за головуванням судді Гонтар А.Л., з участю секретаря Чирватюк В.О., зацікавленої особи ОСОБА_1 , представника зацікавленою особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за заявою представника військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєний стан чи надзвичайний стан,

в с т а н о в и в:

представник війсьвової частини НОМЕР_1 26 жовтня 2023 року подав до Дружківського міського суду Донецькоїї області заяву про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєний стан чи надзвичайний стан, заінтересована особа ОСОБА_1 .

У заяві вказано таке, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання загинув солдат ОСОБА_3 , але військова частина не має можливості виключити солдата із списків особового складу військової частини тому вони просять суд встановити факт смерті ОСОБА_3 .

26 жовтня 2023 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду на 27 жовтня 2023 року (а.с.64).

03 листопада 2023 року до Дружківського міського суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій зацікавлена особа ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на те, що не має достатньо доказів на підтвердження загибелі її чоловіка, у задоволенні заяви просить відмовити (а.с.68-75).

На підставі ухвали Дружківського міського суду від 07 листопада 2023 року заява представника військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєний стан чи надзвичайний стан залишена без розгляду (а.с.92-93).

06 лютого 2024 року ухвала Дружківського міського суду скасована на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду та повернута суду для продовження розгляду (а.с.169-171).

У судове засідання заявник - представник військової частини не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні заяви наполягає.

Зацікавлена особа ОСОБА_1 у судове засідання з`явилась, заперечує проти задоволення заяви, оскільки вважає, що її чоловік живий. Ділянка, на якій відбувася бій не окупована територія до теперешнього часу. Побратими чоловіка продовжують розшук його тіла, але все даремно, що може свідчити про те, що він живий та перебуває в полоні. Також службове розслідування, на яке посилається представник військової частини, як доказ гибелі чоловіка, скасовано командуванням військової частини і на теперешній час є нове службове розслідування, згідно якого чоловіка визнано зниклим безвесті. Просить у задоволенні заяви відмовити.

Представник зацікавленой особа ОСОБА_2 у судове засідання з`явилась, заперечує проти задоволення заяви, підтримала доводи зацікавленої особи.

Суд, заслухавши зацікавлену особу, представника зацікавленої особи, вважає, що заяву треба залишити без задоволення за такого.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України та п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Пунктом 8 частини 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Судом встановлено, що 21 березня 2022 року солдата ОСОБА_3 було зараховано для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 на підставі наказу № 80 (а.с.6).

Згідно із наказом № 346 від 11 грудня 2022 року солдата ОСОБА_3 знято з усіх видів забезпечення з 12 грудня 2022 року у зв`язку із загибеллю (а.с.7).

Службовими особами військової частини НОМЕР_1 було проведено розслідування, відповідно до якого було ухвалено вважати загибель солдата ОСОБА_4 , такою що настала під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини ( а.с.13-14).

З витягу із наказу № 128 від 30 березня 2023 року вбачається, що підсумками службового розслідування є загибель солдата ОСОБА_4 , яка настала під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини ( а.с.9-11).

Актом службового розслідування від 29 березня 2023 року було встановлено, що загибель солдата ОСОБА_4 настала під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини ( а.с.18-21).

Із протоколу опитування щодо загибелі солдата ОСОБА_4 від 27 березня 2023 року вбачається, що старший солдат ОСОБА_5 дав такі пояснення 11 грудня 2022 року під час безпосерднього зіткнення з противником поблизу населеного пункту Верхньокам"янське Донецької області отримав поранення ОСОБА_6 , він намагався надати домедичну допомогу йому, але травми виявилися несумісними з життям. Територія перейшла під котроль збройних сил РФ, тіло загиблого солдата ОСОБА_3 з поля бою евакуювати не вдалося (а.с.23).

Аналогичні пояснення під час службового розслідування надав і старший солдат ОСОБА_7 (а.с.24).

31 березня 2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 було складено акт № 1172 про настання смерті солдата ОСОБА_3 (а.с 25).

З огляду на доповідь по факту загибелі військовслужбовця призову за мобілізацією солдата ОСОБА_3 № 0693/42 від 11 грудня 2022 року вказано, що останній загинув, отримавши поранення несумісні з життям (а.с.26-27).

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 ЦК України, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Частиною третьою статті 42 ЦПК України визначено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Таким чином, як випливає із змісту ст. 315 ЦПК України, можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, тобто заявником може бути лише фізична особа.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на звернення із відповідною заявою до суду.

У судовому засіданні встановлено, що заявником є юридична особа, а саме, військова частина НОМЕР_1 , яка посилається на те, що вони не мають можливості виключити солдата із списків особового складу військової частини.

Але, безпосередньо дружина ОСОБА_3 заперечує проти визнання чоловіка загиблим, вважає, що він перебуває у полоні.

Крім того, заявником представником військової частини, не надано доказів на підтвердження того, що вони звертались в органи державної реєстрації актів цивільного стану та отримали відмову в реєстрації подіі смерті.

Навіть більше, 20 листопада 2023 року було скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10 квітня 2023 року № 1203 "Про підсумки службового розслідування щодо загибелі солдатат ОСОБА_4 ", ухвалено вважати солдата ОСОБА_3 зниклим безвесті (а.с.145-146).

Згідно із витягом із наказу командира військової частини від 25 листопада 2023 року № 4428 вказано, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10 квітня 2023 року № 1203 "Про підсумки службового розслідування щодо загибелі солдата ОСОБА_4 " скасовано, треба вважати останього зниклим безвесті (а.с.146-148).

20 листопада 2023 року службовими особами військової частини НОМЕР_1 було проведено розслідування, відповідно до якого було прийнято рішення вважати солдата ОСОБА_4 зниклим безвесті під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини ( а.с. 183-185).

Згідно із витягом із наказу командира військової частини від 25 листопада 2023 року № 4429 вказано, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10 квітня 2023 року № 1203 "Про підсумки службового розслідування щодо загибелі солдата ОСОБА_4 " скасовано, треба вважати останього зниклим безвесті (а.с.185-189).

Таким чином, заявником не надано суду беззаперечних доказів на підтвердження смерті ОСОБА_3 .

Зважаючи на все вищезазначене, суд, висновує, що заяву військової частини про встановленя факту смерті ОСОБА_8 треба залишити без задоволеня.

Керуючись ст.293-294,315-319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

заяву представника військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєний стан чи надзвичайний стан залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили: через 30 днів з дня проголошення рішення, якщо продовж цього строку не подана заява про апеляційне оскарження, або сама апеляційна скарга або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом 30 днів з дня складання повного тексту.

Повний текст рішення буде 03 квітня 2024 року.

Суддя: А. Л. Гонтар