Провадження № 2/522/2738/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Купцова С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 130 235, 18 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що 05 вересня 2018 року Відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 05 вересня 2018 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі вищезазначеного, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 22.08.2023 року перед АТ «Універсал банк» за Договором становить 130234,18 гривень, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом 130235,18 гривень.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал банк».

Ухвалою суду від 20 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

04 квітня 2024 року від представника ОСОБА_1 до суду надійшли письмові поянесння на позовну заяву, у відповідності до яких зазначено, що обставини викладені в позовній заяві та докази надані самим позивачем ( копія документу Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" принаданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank в редакції , затвердженій Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021 р , копія Анкети заяви підписаної відповідачем ОСОБА_1 05.09.2018р ) кредитний договір, Договір позики , чи договір приєднання між позивачем АТ "Універсал Банк" та відповідачем ОСОБА_1 05 вересня 2018 року - не укладався. Отже, сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 130235,18 грн розрахована позивачем безпідставно, без будь яких на те правових підстав, оскільки позивач обчислив суму заборгованості в такому розмірі шляхом збільшення тіла кредиту на розмір (таблиця в позовній заяві ): штраф у розмірі 50 грн; штраф у розмірі 100 грн; штраф що розраховується за формулою 100 грн. плюс 6,2% від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця; відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4%.

З врахуванням відсутності укладених між сторонами кредитного договору, договору позики, договору приєднання, що підтверджується наданими позивачем доказами, стягувати відсотки за кредитом позивач АТ "Універсал Банк" не мав жодних правових підстав, а тому сума стягнутих відсотків зазначена в графі під № 10 "Сплачено відсотків" в розмірі 39 046грн 21 грн. (тридцять дев`ять тисяч сорок шість грн. 21 коп. ) відповідачем не визнається.

ОСОБА_1 визнає позовні вимоги АТ "Універсал Банк" в частині стягнення суми тіла кредиту (за вирахуванням із загальної суми позовних вимог 130 235 ,10 грн. - відсотків в сумі 39 046 грн 21 коп: 130 235,10 -39 046 ,21 = 91 188 грн 97 коп ) 91 188 грн. 97 коп (дев`яносто одна тисяча сто вісімдесят вісім гривень 97 коп.

В судове засідання 04 квітня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника Позивача є заява про розгляд справи за відсутності.

Представник Відповідача надав заяву про слухання справи за відсутності, аргументи викладені у письмових поясненнях підтримав.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

05 вересня 2018 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», відповідно до умов якого, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 100 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом, з пільговим періодом до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі), з пільговою відсотковою ставкою 0,00001%.

В Анкеті-заяві від 05 вересня 2018 року зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.

Відповідно до розрахунку банку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 05 вересня 2018 року, станом на 22.08.2023 складає 130 235, 18 грн.

Як вбачається з відповідного розрахунку в загальний залишок заборгованості за наданим кредитом входить сума стягнутих відсотків, про що відображено в графі під № 10 " Сплачено відсотків" в розмірі 39 046 гривень 21 коп.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, про наявність заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 130 235, 18 грн., яка складається з заборгованості за наданим кредитом в розмірі 91 188, 97 гривень та відсотків за користування кредитом в розмірі 39 046 гривень 21 коп.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З анкети-заяви від 05 вересня 2018 року вбачається, що кредитний договір між сторонами укладений в електронній формі.

Кредит відповідачеві надано шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Факт отримання кредитних коштів позичальником підтверджується.

Спору щодо укладення договору, отримання позичальником коштів немає, а суд погоджується, що зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню.

Банк надав анкету-заяву, підписану відповідачем та розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Отже, банк підтвердив виконання зі своєї сторони зобов`язання щодо надання кредиту. Відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість за договором, що підтверджує факт користування грошовими коштами отриманих на умовах укладеного кредитного договору. Натомість відповідач допустив порушення умов договору щодо своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Таким чином, позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг № б/н від 05 вересня 2018 станом на 22 серпня 2023 у розмірі 91 188, 97 грн. суд вважає обґрунтованими та вони підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення відсотків по кредиту, то за змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У заяві, яка підписана позичальником, процентна ставка не зазначена, а долучені до позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank та тарифи обслуговування кредитних карт monobank, в яких передбачені умови кредитування таких карток, відповідачем не підписані.

Таким чином, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та ці Умов і правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, а також те, що на момент підписання анкети заяви діяли умови кредитування саме ті, які надав суду позивач.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Такі висновки відповідають правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням цього та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, наразі, у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ «Універсал Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Отже, доводи позивача про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання (відсотків розрахованих Банком за передбаченою у тарифі обслуговування кредитних карт monobank процентною ставкою) є неспроможними, оскільки у підписаній позичальником анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, а тарифи обслуговування кредитних карт, на який посилається Банк, як на підставу застосування ним конкретного розміру процентної ставки, відповідачем не підписаний, що унеможливлює застосування Банком договірних відсотків за процентною ставкою, яка зазначена у цих тарифах обслуговування кредитних карт monobank.

За таких обставин, вимоги банку про стягнення відсотків є необґрунтованими і суд відмовляє у їх задоволенні.

Крім цього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. на користь позивача, АТ «Універсал банк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (, місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, будинок 54/19) заборгованість у розмірі 91 188 (дев`яносто одна тисяча сто вісімдесят вісім) гривень 97 копійок за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05 вересня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (, місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, будинок 54/19) судові витрати у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 09 квітня 2024 року.

Суддя Чернявська Л.М.