ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3124/23 Номер провадження 22-ц/814/1954/24Головуючий у 1-й інстанції Путря О.Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2024 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Полтавська міська рада, про встановлення факту проживання за певною адресою,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, а саме - постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , без реєстрації.

В обґрунтування заяви зазначала, що наказом №37 Інституту свинарства Української академії аграрних наук від 02.06.1999 р. їй як співробітнику для постійного проживання була виділена кімната в гуртожитку по АДРЕСА_2 , в якій вона проживає до цього часу. При цьому сплачує всі комунальні послуги, користується присадибною ділянкою за місцем проживання, з нею укладено договір на проживання.

Реєстрація її місця проживання здійснена за іншою адресою, де вона фактично не проживає.

В зв`язку з необхідністю реалізувати своє право на приватизацію квартири та відсутністю реєстрації місця проживання, вважає за необхідне встановити факт постійного проживання в порядку окремого провадження.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання за певною адресою залишено без розгляду.

Роз`яснено заявнику право звернення до суду на загальних підставах.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду.

Вказує, що суд дійшов помилкового висновку щодо наявного спору про право, оскільки вона претендує на передання квартири у власність в порядку приватизації, а реєстрація її проживання за іншою адресою не впливає на право приватизації квартири в якій вона проживає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить висновку про наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Залишаючи без розгляду подану в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що з наданих суду матеріалів вбачається наявний між нею та Полтавською міською радою спір про право.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Даний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17 (провадження № 14-610цс18).

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

У тому разі, коли буде виявлено, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Відповідно до положень п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення, суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Частиною 3 ст. 42 ЦПК України передбачено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: просила встановити факт постійного проживання її в квартирі АДРЕСА_3 без реєстрації проживання за даною адресою, пояснивши при цьому з якою метою їй необхідного встановлення даного факту.

При цьому, в ході розгляду вказаної заяви, інший учасник правовідносин Полтавська міська рада не вказувала про наявність спору з ОСОБА_1 щодо її права на подальшу приватизацію кімнати в гуртожитку, заперечуючи лише самі підстави для задоволення її заяви, оскільки стверджувала про відсутність доказів на підтвердження викладених в ній обставин.

Між тим, суд першої інстанції помилково розцінив вказані заперечення представника Полтавської міської ради як твердження про наявність спору щодо реалізації заявником її права на майбутню приватизацію, що не відповідає зібраним по справі доказам.

Враховуючи, що питання про залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вирішено судом першої інстанції з порушенням вимог процесуального закону, при неповно з`ясованих обставинах по справі, яке обґрунтовано лише формальним посиланням на існування спору, без зазначення між ким цей спір виник, з приводу яких спірних правовідносин він існує, що призвело до передчасного помилкового висновку про наявність спору, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 379, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 квітня 2024 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Прядкіна