УХВАЛА

08 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 463/1031/22

провадження № 61-4809ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Качмар Анни Іванівни, на постанову Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кошти за договором позики в розмірі 8 000,00 дол. США

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 8 000,00 дол. США, що в еквіваленті станом на день постановлення рішення становить 292 548,80 грн.

В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.

Стягнено солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 8 000 доларів США, що в еквіваленті станом на день постановлення рішення становить 300 558,40 грн.

Здійснено розподіл судових витрат.

У квітні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Качмар А. І., на постанову Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28 березня 2022 року вказану справу визнано малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Судом враховано, що доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки судами доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Переглядаючи справи в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадки, передбачені підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, якщо справа має виняткове значення для заявниці.

Обґрунтовуючи виняткове значення справи для заявниці, ОСОБА_1 посилається на те, що стягнена за судовим рішенням сума коштів є значною, а примусове виконання оскаржуваного судового рішення поставить заявницю у скрутне фінансове становище, оскільки у заявниці незначний дохід та відсутнє рухоме, нерухоме майно.

Водночас, Верховний Суд зазначає, що посилання заявниці, що присуджена до примусового стягнення сума коштів становить надмірний тягар, не може бути достатньою підставою, без наведення інших обставин, підтверджених доказами, для відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявниця подала касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Качмар Анни Іванівни, на постанову Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявниці.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян