441/3016/23 2/441/240/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2024 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Чорного О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівська районна державна адміністрація Львівської області про визнання недійсними розпорядження та Державного акта на право приватної власності на землю, скасування запису про державну реєстрацію, визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 22.12.2023 звернулася в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівська районна державна адміністрація Львівської області про визнання недійсним розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів № 721 від 02.12.2002 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1, 1028 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, визнання недійсним Державного акта серія ІІ-ЛВ № 056957 на право приватної власності на землю від 26.12.2002 та скасування в Поземельній книзі запису про державну реєстрацію права власності на означену земельну ділянку, визнання права на землю (середню земельну частку) площею 1, 30 ум.кад.га., що на території Городоцької міської ради Львівської області (с. Керниця Львівського району Львівської області), згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 144769 від 21.04.1997 за реєстровим № 555, і зокрема: на 1/3 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на 1/3 частину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на 1/3 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , мотивуючи тим, що звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , яка в тому числі прийняла спадщину проте спадкових прав не оформила після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак їй відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ № 056957 Городоцькою райдержадміністрацією на ім`я померлого ОСОБА_2 виданий 26.12.2002, тобто після смерті останнього, а відтак земельна ділянка не входить до складу спадщини, що спадщину після смерті батька ОСОБА_2 прийняла, проте спадкових прав не оформила також сестра ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , інше. Просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 27.12.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с. 28).

Позивачка ОСОБА_1 у заяві від 28.03.2024 вимоги підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 102).

Представник відповідача Городоцької міської ради Львівської області міський голова ОСОБА_5 у клопотанні від 29.01.2024 вимоги не заперечив, просив про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 92-94).

Начальник Львівської районної військової адміністрації Львівської області ОСОБА_6 , як представник третьої особи, у клопотанні від 30.01.2024 просила про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 95).

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівскій області, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив (а.с. 100).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 4, 12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із копій свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 , із копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 видно, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є дітьми, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 9, 10, 105).

Згідно Витягу з Книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 144769 від 21.04.1997, виданого на підставі розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації № 589 від 22.07.1996, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 при житті належало право на середню земельну частку (пай) площею 1, 30 ум.кад.га, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с. 20).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що убачається із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 (а.с. 11).

Із довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 225 від 22.03.2023 убачається, що ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 значився зареєстрованим та проживав разом з дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та доньками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останні, у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР, в рівних частинах є спадкоємцями належного ОСОБА_2 при житті майна (а.с. 17).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської області за заявою ОСОБА_3 21.04.2004 заведено спадкову справу № 210/2004, а 05.05.2009 ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок загальною площею 80, 9 кв.м, що на АДРЕСА_1 (а.с. 82-91).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_4 - 31.03.2021 відповідно (а.с. 18, 19).

ОСОБА_3 , за життя розпорядилась своїм майном на випадок смерті, зокрема склала заповіт, що посвідчений 28.02.2013 приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Марців І.В. за реєстровим № 274, за яким все своє майно заповіла дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14).

Як убачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41787933 від 13.10.2015, інших матеріалів справи, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 , 19.08.2018 Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської області заведено спадкову справу № 304/2015, а 25.02.2016 позивачці видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: житловий будинок загальною площею 80, 9 кв.м, що на АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 1, 1681 га, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, кадастровий номер :04:000:0042, земельну ділянку площею 0, 2385 га, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, кадастровий номер :27:000:0070 та земельну ділянку площею 0, 1151 га, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, кадастровий номер :26:000:0049 (а.с. 16, 49-91).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76287909 від 20.03.2024, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 104).

Із довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 183 від 21.03.2024 убачається, що ОСОБА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 значилася зареєстрованою та проживала разом з сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на АДРЕСА_1 (а.с. 103).

21.10.2023 державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Шараварою В.В., позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/3 частину земельної ділянки площею 1, 1028 га, що на території Городоцької міської ради Львівської області (с. Керниця Львівського району Львівської області), оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ № 056957 виданий Городоцькою райдержадміністрацією Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 26.12.2002, тобто після смерті спадкодавця (а.с. 18).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Із матеріалів справи убачається, що 26.12.2002 головою Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано Державний акт серія НОМЕР_5 на право приватної власності на землю площею 1, 1028 га призначену для ведення товарного сількогосподарського виробництва, що на території Керницької сільської ради, на підставі розпорядження № 721 від 02.12.2002, тобто більше ніж через чотири з половиною роки після смерті спадкодавця (а.с. 19).

Державний акт серія ІІ-ЛВ № 056957 від 26.12.2002 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під № 286 (а.с. 19 зворот).

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до глави 16 Цивільного Кодексу України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 Цивільного Кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (2004 року), статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, всупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, ураховуючи, що розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів № 721 від 02.12.2002 і Державний акт серія І НОМЕР_6 на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_2 від 26.12.2002, видані після смерті спадкодавця, а отже в порушення вимог закону, суд визнає недійсними розпорядження в частині передачі в натурі у приватну власність ОСОБА_2 землі (середньої земельної частки), що на території Городоцької міської ради Львівського району Львівської обласі (с. Керниця Львівського району Львівської області) та Державний акт серія І НОМЕР_6 , а також скасовує в Поземельній книзі запис про державну реєстрації права власності на означену земельну ділянку.

Разом з цим, із матеріалів справи убачається, що 21.04.1997 на ім`я ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації № 589 від 22.07.1996, видано Сертифікат серія ЛВ № 144769 на землю (середню земельну частку), що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на землю (середню земельну частку) за № 555 (а.с. 20).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З огляду на вищенаведене, а також ураховуючи фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 при житті набув право на землю (середню земельну частку) площею 1, 30 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що на території Городоцької міської ради Львівської області (с. Керниця Львівського району Львівської області), згідно Сертифікату серія ЛВ № 144769, а отже, таке право є об`єктом прав та обов`язків, що входить до складу спадщини, яку, у відповідності до положень ст. 549 Українсько РСР по 1/3 частині при житті прийняли ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також ОСОБА_1 , що інших спадкоємців, які б претендували на вищеозначене спадкове майно за законом чи за заповітом немає, відтак є підстави до визнання за позивачкою ОСОБА_1 права на землю (середню земельну частку) згідно означеного Сертифікату, і зокрема: на 1/3 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на 1/3 частину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на 1/3 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з позивачки ОСОБА_1 на користь держави 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст. 4, 10, 89, 209, 247, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 328, 373, 392, 1218, 1261 ЦК України, ст. 524, ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів Львівської області № 721 від 02.12.2002 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1, 1028 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області.

Визнати недійсним Державний акт серія НОМЕР_5 на право приватної власності на землю, виданий 26.12.2002 Городоцькою райдержадміністрацією Ради народних депутатів Львівської області про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 1, 1028 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області та скасувати в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на означену земельну ділянку.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_7 , прож. на АДРЕСА_1 ) право на земельну частку (пай) площею 1, 30 ум.кад.га, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЛВ№ 144769 від 21.04.1997 за реєстровим № 555, і зокрема: на 1/3 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на 1/3 частину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на 1/3 частину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 08.04.2024.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер