Справа № 342/1495/23
Провадження № 2/342/120/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сікорська Ірина Станіславівна, до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (до зміни назви «Альфа-Банк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький Володимир Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Сікорська І.С. звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» (до зміни назви «Альфа-Банк») та просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. № 6560 від 07.06.2021 про стягнення з позивачки на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк») заборгованість в розмірі 39374,05 грн; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки покликається на те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., вчиняючи вищезгаданий виконавчий напис, мотивував його тим, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 500829933 від 29.04.2020, укладеним із АТ «Альфа-Банк», яке 30.11.2022 змінило назву на АТ «Сенс Банк». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.10.2020 по 03.02.2021. Сума заборгованості за кредитним договором складає 39374,05 грн. Представник позивачки вважає, що виконавчий напис № 6560 від 07.06.2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у МЮ України 22.02.2012 за №282/20595 (надалі - Порядок). Згідно ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (надалі - Перелік). Ст. 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/2 0084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2017 було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.

Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Не зважаючи на те, що судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені та не забезпечені іпотекою.

Отже, починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 07.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо додання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Ухвалою суду від 01.12.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 27.12.2023 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича.

Ухвалою суду від 08.01.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сікорська І.С.про забезпечення позову. В порядку забезпечення позову зупинено стягнення по виконавчому провадженню № 66466460, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. № 6560 від 07.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» (АТ «Сенс Банк») заборгованості в розмірі 39374,05 грн.

Ухвалою суду від 07.02.2024 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича.

Учасники справи у судове засідання 09.04.2024. не з`явилися.

Представник позивачки - адвокат Сікорська І.С. разом із позовною заявою подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, зазначивши, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи судом. Аналогічного змісту заяву представник позивачки - адвокат Сікорська І.С. надіслала до суду також 28.03.2024 через систему «Електронний суд».

Представник відповідача адвокат Матвійчук М.З. через систему «Електронний суд» 27.12.2023 надіслав до суду додаткові пояснення у справі, де зазначив, що відповідач заперечує проти заявленої позовної заяви, вважає її необґрунтованою з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 передбачено, що для стягнення заборгованості з підстав що випливають з кредитних відносин за кредитними договорами за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка кредитора на письмовому повідомленні або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу.

Однак, вимогу про усунення порушень протягом 30 денного терміну з дати їх направлення (отримання) перед кредитором - боржником не виконано, а заборгованість за договором не погашено, у зв`язку з чим було вчинено виконавчий напис із збігом тридцятиденного строку з моменту виникнення права вимоги.

Оскільки у позичальника наявна заборгованість за кредитним договором, що не спростовано, то кредитор має право на такий спосіб позасудового захисту, як стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач не вчинив дій щодо погашення заборгованості та лише односторонньо припинив виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно із ч. 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України 03.03.2004 № 20/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. В обґрунтування безспірності вимог нотаріусу було надано перелік документів, що передбачено чинним законодавством України та підтверджують безспірність заборгованості за договором, які знаходяться в нотаріальній справі. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом та стягувачем було дотримано усіх вимог законодавства, що ставляться до вказаної нотаріальної дії.

Зважаючи на викладене, твердження позивача, що заборгованість не є безспірною помилкові, оскільки від дати надіслання вимоги про погашення заборгованості пройшло 30 днів, заборгованість погашена боржником не була, а тому вимоги заявника на вчинення виконавчого напису були безспірними, на основі чого і нотаріусом був вчинений виконавчий напис.

В позовній заяві позивач не вказує в чому саме полягає спірність заборгованості, не надає власного контррозрахунку заборгованості або будь-яких інших доказів на спростування суми боргу за кредитом або ж порушення процедури вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса.

Оскільки, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус діяв згідно наданих йому повноважень та в межах процедур визначених законами та підзаконними нормативно-правовими актами, то за відсутності відповідних доказів неправомірності дій нотаріуса, немає підстав вважати, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства.

Оригінал кредитного договору та інші оригінали документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис згідно положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закону України «Про виконавче провадження», знаходяться у приватного виконавця та приватного нотаріуса, адже виконавчий напис вчиняється на підставі оригіналів документів, які пришиваються до такого виконавчого напису нотаріуса, а в подальшому подаються для примусового виконання приватному виконавцю.

Позивач не звертався до суду із клопотанням про витребування відповідних документів, хоча саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог згідно положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, а відповідач не зобов`язаний спростовувати докази, які позивачем не надано суду.

Відповідач вважає, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує, оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорії стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Отже, представник відповідача адвокат Матвійчук М.З. вважає, що позовні вимоги є повністю необґрунтованими та спростовуються наведеними запереченнями, а тому не підлягають до задоволення. У зв`язку з цим розгляд справи просить провести у відсутності представника АТ «Сенс Банк», в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Крім того, представник відповідача адвокат Матвійчук М.З. 28.02.2024 через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ «Сенс Банк».

Дії представника позивачки та представника відповідача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. копія ухвали від 27.12.2023, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, повістки про виклик до суду були надіслані за адресою його місця знаходження, однак повернуті до суду без вручення адресату з відмітками Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Оскільки судові повістки надсилалися третій особі на відому судові адресу, тому, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, вважаються доставленими, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться.

Про виклик до суду на 09.04.2024 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. був повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про виклик до суду третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В.був повідомлений належним чином шляхом отримання судової повістки за адресою місця знаходження, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення судової повістки.

Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, отже вважаються такими, що не з`явилися у судові засідання без поважних причин. Письмових пояснень по суті спору на адресу суду від них не надходило.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом.

Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст.ст.87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до положень ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за якими вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості за кредитом.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17, який враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 підтвердила вказаний правовий висновок Верховного Суду.

Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Судом встановлено, що АТ «Альфа Банк» 29.04.2020 прийняло акцепт пропозицію ОСОБА_1 на укладання угоди про надання кредиту № 500829933 від 29.04.2020 у сумі 41489,86 грн з процентною ставкою 23,00% річних та строком кредитування - 24 міс., тип кредиту «Кредит готівкою».

У позовній заяві представник позивачки зазначила, що АТ «Альфа Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк», проти чого не заперечив представник відповідача.

07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 6560, згідно якого запропоновано звернути стягнення з громадянки України, якою є ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № 500829933 від 29.04.2020, укладеним з Акціонерне Товариство «Альфа-Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, заборгованість за кредитним договором № 500829933 від 29.04.2020. Строк платежу за Кредитним договором № 500829933 від 29.04.2020 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.10.2020 по 03.02.2021. Сума заборгованості складає 38724,05 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7721,43 гривень; прострочена заборгованість за комісією та процентами 2882,89 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту - 28097,87 гривень; строкова заборгованість за комісією та процентами 21,86 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача АТ «Альфа-Банк» в розмірі 650,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь АТ «Альфа-Банк» складає 39374,05 гривень.

У подальшому, 10.08.2021, на підставі заяви представника АТ «Альфа-Банк» про примусове виконання, приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким В.В. відкрито виконавче провадження № 66466460 про примусове виконання виконавчого напису № 6560, виданого 07.06.2021 приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань найменування юридичної особи за ідентифікаційним кодом юридичної особи 23494714 Акціонерне товариство «Сенс Банк» (АТ «Сенс Банк»).

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису Пономаренко Н.С. мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, підстави виникнення зазначеної заборгованості.

З матеріалів справи не вбачається, а представником відповідача не подано належних та допустимих доказів, що при вчиненні напису нотаріус отримав від відповідачки первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо) та рішення суду, яким задоволено позов АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 39374,05 грн, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед АТ «Альфа-Банк» зазначений у написі є безспірним.

Представником відповідача та третіми особами не подано до суду жодних доказів на спростування доводів позивачки.

Тобто, з установлених судом обставин справи не вбачається, що звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості позивачки надав, з урахуванням положень Переліку документів, належні докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника та нотаріально посвідчений договір, на підставі якого така заборгованість нарахована.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, що входять до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Позивачка вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений. Виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв`язку з чим виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

П. 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом формального подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Разом із тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1.11.2017, якою було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017, а отже на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису (07.06.2021) п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, втратив законну силу внаслідок визнання судовим рішенням нечинною та незаконною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662. Нотаріус мав право вчиняти виконавчий напис лише про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами.

Поряд з цим, в матеріалах цивільної справи відсутня копія кредитного договору № 500829933 від 29.04.2020, на підставі якого було вчинено 07.06.2021 оспорюваний виконавчий напис, а наявний тільки акцепт пропозицій на укладення угоди про надання позивачці кредиту № 500829933, що безумовно свідчить про те, що такий договір укладений не був та нотаріально не посвідчувався. Останнє, в свою чергу, вказує на вчинення такого виконавчого напису за відсутності передбачених для цього законних підстав, що полягає у недотриманні умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Такий висновок суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 березня 2020 року по справі №757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року по справі №158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року по справі №172/1652/18.

Крім того, згідно з позицією, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Також, суд вирішує питання щодо заходів забезпечення позову відповідно до положення ч.7ст.158 ЦПК України.

Вирішуючи питання стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (календарний рік, в якому дана позовна заява подана до суду) установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2684 грн.

Відповідно підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 грн.

При зверненні до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,позивачка сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що стверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 21.11.2023.

Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути в користь позивачки судові витрати у сумі 1073,60 гривень.

На підставі ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18, 1212 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 131, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сікорська Ірина Станіславівна, до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (до зміни назви «Альфа-Банк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький Володимир Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконаннюзадовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем та зареєстрований у реєстрі за № 6560, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (назву змінено на АТ «Сенс Банк») заборгованість за кредитним договором № 500829933 у розмірі 39374,05 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 1073,60 гривень сплаченого судового збору.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08 січня 2024 року по справі № 342/1495/23, а саме зупинення стягнення, що проводиться виконавчому провадженню № 66466460, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. № 6560 від 07.06.2021 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «АЛЬФА БАНК» (АТ «СЕНС БАНК») заборгованості в розмірі 39374,05 грн. - продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- представник позивачки ОСОБА_2 , адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_2 ;

- відповідач Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: вул. Велика Васильківка, 100, м. Київ, ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, місцезнаходження: пр-т. Григоренка, 15, прим. 3, м. Київ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький Володимир Васильович, місцезнаходження: вул. Чорновола, 4, офіс 2, м. Івано-Франківськ.

Рішення складено 09.04.2024.

Суддя: Федів Л. М.