Єдиний унікальний номер 175/521/24
провадження 2/175/108/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.,

з секретарем Кульпіною Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач в своєму позові посилається на те, що вона, ОСОБА_1 19 жовтня 2002 року зареєструвала у відділі реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис №199.

Від шлюбу подружжя має двох дітей: неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що фактично шлюбно-сімейні відносини вони з відповідачем припинили в червні 2022 року, а з березня 2023 року проживають окремо, оскільки позивач з молодшою донькою виїхала закордон на постійне місце проживання. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю із-за чого між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, любові та поваги. Вони не розуміють та не бажають розуміти один одного, сутності проблем, які виникають у їхньому житті, не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватись про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони мають різні погляди на ведення спільного господарства, розподіл сімейного бюджету, виховання дітей.

Також, позивач зазначила, що за час окремого проживання ніхто з них не здійснював спроб примиритись та відновити сімейні відносини не мають, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей.

Враховуючи те, що позивач та відповідач на протязі тривалого часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не піклуються один про одного, вважала, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати, прізвище залишити « ОСОБА_5 ».

Крім того, зазначила, що на теперішній час спору про розподіл майна, яке є їх спільною власністю - немає. За взаємною згодою сторін донька ОСОБА_3 залишається проживати разом з батьком, відповідачем по справі, а донька ОСОБА_4 залишається проживати разом із матір`ю, яка є позивачем по справі.

Представник позивача надала заяву в якій зазначила, що вона просить справу розглянути без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила їх задовольнити, та: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище залишити « ОСОБА_5 », та залишити місце проживання доньки ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_2 , а місце проживання доньки ОСОБА_4 залишити з матір`ю ОСОБА_1 , судові витрати стягнути з відповідача.

Представник відповідача надав заяву в якій просив розглянути цивільну справу про розірвання шлюбу без участі відповідача та його представника. Зазначив, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19 жовтня 2002 року зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області шлюб, про що зроблено актовий запис №199.

Від шлюбу подружжя має двох дітей: неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Спільне життя між подружжям не склалось, шлюбно-сімейні відносини подружжя припинили в червні 2022 року, а з березня 2023 року проживають окремо, оскільки позивач з молодшою донькою виїхала закордон на постійне місце проживання.

Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалось, та в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю із-за чого між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, любові та поваги. Подружжя не розуміє та не бажає розуміти один одного, сутності проблем, які виникають у їхньому житті, не підтримують нормальну моральну атмосферу в сім`ї, не піклуються про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, та мають різні погляди на ведення спільного господарства, розподіл сімейного бюджету, виховання дітей.

За час окремого проживання позивач та відповідач не здійснювали спроб примиритись та відновити сімейні відносини, збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей.

Отже, позивач та відповідач на протязі тривалого часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не піклуються один про одного, подальше збереження родини неможливе, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Спору про розподіл майна, яке є спільною власністю немає.

Щодо проживання дітей, а саме: неповнолітньої доньки доньки ОСОБА_3 з батьком, відповідачем по справі, а малолітньої доньки ОСОБА_4 із матір`ю, яка є позивачем по справі суд вважає необхідним відмовити, оскільки зазначені вимоги є передчасними.

У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, прізвище позивача залишити « ОСОБА_5 » (на прохання позивача).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 1073 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 7, 110, 111, 112, 153, 157 СК України, ст. 4, 5, 18, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області 19 жовтня 2008 року, актовий запис №199 розірвати.

Прізвище ОСОБА_1 , яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, не змінювати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмір 1073,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Васюченко