К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року місто Київ

справа № 753/25242/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/839/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури Олександра Самбіра на рішення Дарницького районного суду міста Києва у складі судді Цимбал І.К. від 26 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства та прокуратури,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хмельницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства та прокуратури.

Позов мотивовано тим, що 3 квітня 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень в кримінальному провадженні № 210000100 від 19 лютого 2015 року. 11 квітня 2019 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, 11 травня 2019 року внесено заставу та звільнено з-під варти.

Вказує, що під слідством і судом він перебував з 3 квітня 2019 року по 14 червня 2021 року, що становить собою повних 25 місяців, враховуючи душевні та психологічні страждання, пов`язані із незаконним слідством, тяжкістю вимушених життєвих змін, які відбулися у зв`язку із триманням під вартою та постійним відвідуванням судових засідань у яких позивач був змушений доводити свою невинуватість та в результаті виправданий судом, відшкодування моральної шкоди оцінює в розмірі 150 000 грн.

Крім того, ОСОБА_1 належить виплатити втрачений заробіток за час незаконного перебування під вартою в розмірі 4 868 грн 50 коп.

Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути за рахунок державного бюджету втрачений заробіток в сумі 4 868 грн 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 167 500 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

Рішення суду мотивовано тим, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди на підставі статті 1176 ЦК України таЗакону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", яку необхідно визначити, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили, тобто з 3 квітня 2019 року по 15 червня 2021 року (25 повних місяців). При цьому суд врахував, що позивача було засуджено за один з інкримінованих злочинів і звільнено від призначеного судом покарання, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, що є нереабілітуючою обставиною, підтверджує вину позивача і впливає не зменшення розміру заявленої моральної шкоди. Вимога про відшкодування втраченого заробітку не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не було надано доказів офіційного працевлаштування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури Самбір О., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що стягнута судом сума моральної шкоди нічим не обґрунтована і є завищеною. Крім того, суд помилково зазначив, що початком строку перебування позивача під судом і слідством є 3 квітня 2019 року (день повідомлення про підозру за частиною 4 статті 187 КК України), оскільки ОСОБА_1 повідомлено про підзору у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 1 статті 263 КК України, за яким його виправдано, - 16 серпня 2019 року і саме з цього дня має рахуватися відповідний строк.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Прокурор Хмельницької обласної прокуратури Рябов О.А. підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 3 квітня 2019 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України (кримінальне провадження № № 210000100) (а.с. 114-117).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою по 11 травня 2019 року включно. В подальшому ОСОБА_1 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави в розмірі 288 150 грн.

16 серпня 2019 року ОСОБА_1 змінено раніше повідомлену підозру на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263 КК України, частиною 1 статті 353 КК України, частиною 2 статті 355 КК України та частиною 2 статті 146 КК України (а.с.76-83).

Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року у справі № 682/2676/19 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 146 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Відповідно до положень частини 5 статті 74 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності держави за шкоду, завдану особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (частина 7 статті 1176 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність","Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у

частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263 КК України, частиною 1 статті 353 КК України, частиною 2 статті 355 КК України та частиною 2 статті 146 КК України, та вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року у справі № 682/2676/19 його було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 263 КК України, а також визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 146 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, однак звільнено від відбування покарання на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Позивач обґрунтовував завдання йому моральної шкоди притягненням до кримінальної відповідальності протягом 25 місяців у період із 3 квітня 2019 року (повідомлення про підозру) по 14 червня 2021 року (набрання законної сили вироком суду).

Аналіз судового рішення у кримінальній справі № 682/2676/19 свідчить, що ОСОБА_1 обвинувачувався у злочинах, передбачених частиною 2 статті 146 КК України та частиною 1 статті 263 КК України, які, на думку сторони обвинувачення, утворюували реальну сукупність.

Реальна сукупність злочинів має місце коли особа в різний час, кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями, вчиняє два і більше злочини (постанова Верховного Суду від 12 серпня 2020 року в справі № 127/31068/19).

Міський суд, виправдовуючи ОСОБА_1 за статтею 263 КК України, констатував, що докази його винуватості є недопустимими, а тому вчинення кримінального правопорушення є недоведеним.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що саме по собі виправдання ОСОБА_1 за частиною 1 статті 263 КК України не свідчить про наявність підстав для відшкодування йому державою моральної шкоди, оскільки за іншим кримінальним правопорушенням (частина 2 статті 146 КК України) в межах одного кримінального провадження він визнаний винним.

При цьому необхідність прибуття ОСОБА_1 до слідчого та суду у період із 3 квітня 2019 року по 14 травня 2021 року та доведення своєї невинуватості, на що посилався позивач, не була пов`язана виключно із підозрою та обвинуваченням за частиною 1 статті 263 КК України.

Оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено наявності у позивача права на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, відсутні підстави для надання оцінки доводам апеляційної скарги щодо розміру такої шкоди.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позову через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 2 частини 2, частини 13 статті 141 ЦПК України судові витрати пов`язані із розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи викладене, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 512 грн. 50 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури Олександра Самбіра задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства та прокуратури відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір в розмірі 2 512 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: