ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2927/24 Справа № 214/1700/23 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого суді Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання Бортник В.А.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/1700/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС» про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуги,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2023 року (суддя Сільченко В.Є.), ухвалене в приміщенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 14 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою окрім нього, зареєстровані його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З жовтня 2016 року син, а з вересня 2017 року дружина за вказаною адресою не мешкають, що підтверджується належними доказами, а тому не являються споживачами наданої ТзОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» послуги щодо вивозу побутових відходів. Про відсутність членів сім`ї він неодноразово повідомляв відповідача, надаючи йому акти про їх відсутність за місцем реєстрації та звертався із заявами про здійснення перерахунку вартості послуги. Однак, не зважаючи на це, ТзОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» щомісячно продовжує нараховувати вартість послуги з вивозу побутових відходів за вищевказаною адресою по кількості зареєстрованих в квартирі осіб. 06 грудня 2022 року він звернувся до ТзОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» із заявою про здійснення перерахунку вартості послуги з вивозу побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 за період з 19 квітня 2017 року по теперішній час, однак перерахунок вартості послуги був здійснений за останні три роки, а саме з 01 серпня 2019 року по 22 серпня 2022 року, а не за весь період, починаючи з 19 квітня 2017 року, тому з вказаним перерахунком він не погоджується.

Просив суд визнати дії ТзОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» щодо нарахування вартості послуги щодо вивезення побутових відходів, що нараховуються ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на членів сім`ї, які за вказаною адресою не проживають з 19 квітня 2017 року по теперішній час неправомірними. Зобов`язати ТзОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» здійснити перерахунок вартості послуги щодо вивезення побутових відходів, що нараховуються ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на членів сім`ї, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з вказаною адресою не проживають з 19 квітня 2017 року по теперішній час.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ,відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено, що ТзОВ «ЕКОСПЕЦНТРАНС» порушило його права та інтереси.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що с першої інстанції не врахував, що з жовтня 2016 року його син ОСОБА_3 , а з вересня 2017 року його дружина ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживають, що підтверджується відповідними доказами, а тому не являються споживачами наданої ТзОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» послуги щодо вивозу побутових відходів. Нарахування послуги за фактично відсутніх осіб, яка надається відповідачем порушує його право на майнову та матеріальну самостійність.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник ТзОВ «ЕКОСПЕЦНТРАНС» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 , після смерті своєї матері, успадкував 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.10)

За вказаною вище адресою зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.4-5,7-8).

Згідно довідки від 22 серпня 2022 року син позивача ОСОБА_3 перебуває у розшуку, як особа, що переховується від органу досудового розслідування ВП №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області з 19 квітня 2017 року. (а.с.11)

З копії довідки встановлено, що ОСОБА_2 прибула до АДРЕСА_2 , строк перебування до 09 квітня 2020 року. (а.с.15)

З наданого позивачем Акту від 17 січня 2017 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , встановлено, що ОСОБА_3 з 15 жовтня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживає. На теперішній час ОСОБА_3 за даною адресою не проживає. (а.с. 40)

Актом від 16 травня 2017 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , підтверджено, що з 15 жовтня 2016 року та на теперішній час ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає. (а.с.41)

З 05 вересня 2017 року та на теперішній час ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживає, що засвідчено Актом від 15 вересня 2017 року, складним мешканцями будинку АДРЕСА_3 . (а.с. 42)

З 05 вересня 2017 року та на даний момент ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не проживають, що засвідчено Актом від 30 вересня 2021 року, складним мешканцями будинку АДРЕСА_3 . (а.с.43)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що ТзОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» порушило його права та інтереси.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Частинами 1 та 2 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.67 ЖК України передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-VІ у сфері житлово-комунальних послуг відносини між їх учасниками здійснюються виключно на договірній основі.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Статтями 20, 21 цього Закону визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язками споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору; оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом; обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно з законодавством та умовами договору.

Згідно вимог статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

У відповідності до пунктів 3-4 частини 2 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з вивезення відходів та нарахування за неї мешканцям будинку АДРЕСА_4 .

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Разом з цим, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Відповідно до частини 1, 2, 3, 4 статті 12 ПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких Суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77, статті 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно з вимог статті 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, звертаючись до відповідача, зокрема з вимогою здійснити перерахунок вартості послуги з вивозу побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 за період з 19 квітня 2017 року по теперішній час, посилався на те, що за вказаною адресою, окрім позивача, зареєстровані його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З жовтня 2016 року син, а з вересня 2017 року дружина за вказаною адресою не мешкають, тобто останні не є споживачами послуги з вивозу побутових відходів.

На підтвердження вказаних обставин позивачем було надано відповідачу Акт від 16 травня 2017 року, яким підтверджено, що з 15 жовтня 2016 року та на теперішній час ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Акт від 05 вересня 2017 року в якому зазначено, що та на теперішній час ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживає. (а.с. 42)

Акт від 30 вересня 2021 року, яким вставлено, що з 05 вересня 2017 року та на даний момент ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не проживають. (а.с.43)

Колегія суддів вважає, що факт не проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 підтверджується довідкою ВП № 3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 22 серпня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у розшуку як особа, що переховується від органу досудового розслідування ВП Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області з 19 квітня 2017 року.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що за заявою позивача відповідачем був здійснений перерахунок виплат за споживача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 серпня 2019 року по 31 липня 2022 року відповідно до вимог чинного законодавства, в межах строку позовної давності у три роки. А за період з 01 серпня 2022 року по 22 серпня 2022 року, момент подання позивачем відповідної заяви про перерахунок, нарахування за споживача ОСОБА_3 не здійснювалось. (а.с.44)

Отже, в даному випадку позивачем не доведено, що ТзОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» порушило його права та інтереси в частині споживача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки здійснило перерахунок виплат за останнього.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що ТзОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС» порушило його права та інтереси в частині споживача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки акти ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» не можуть бути належними, допустимими та беззаперечними доказами не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . На переконання колегії суддів, наданий відривний корінець про те, що ОСОБА_2 виїхала за межі України, не є належним і допустимим доказом в розумінні статей 76-80 ЦПК України, оскільки належним доказом того, що ОСОБА_2 знаходиться за кордоном є довідка, видана відповідним органом з підписом уповноваженої особи з печаткою.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothersv. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorouv. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: Я.М.Бондар

В.П.Зубакова