н/п 2/490/1512/2024 Справа № 490/477/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

іменем України

26 березня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючої судді Гуденко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ

У січня 2024 року акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»(далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 63 283 грн. 26 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03 жовтня 2018 року між сторонами був укладений кредитний договір № 101, за яким відповідачеві видано кредит у сумі 23180 грн.; та 24.01.2020 укладено кредитний договір № 101, за яким видано кредит у сумі 34200 грн. Відповідно до цих договорів банк надав відповідачу на споживчі потреби кредити зі строком користування протягом 24 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 %.

Наслідками порушення умов договорів у частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати на користь банку передбачену договором неустойку, а також право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту.

Проте відповідач умови договорів належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 01 грудня 2023 року утворилася заборгованість:

- по кредитному договору від 03.10.2018 № 101 - 11507.56 (одинадцять тисяч п`ятсот сім гривень 56 копійок) грн., з яких: 6654.42 грн. заборгованість за кредитом; 1.81 грн. заборгованість процентами; 4851.33 грн. заборгованість за комісією;

- по кредитному договору від 24.01.2020 № 101- 51775.7 (п`ятдесят одна тисяча сімсот сімдесят п`ять гривень 70 копійок) грн., з яких: 31340.43 грн. заборгованість за кредитом; 10.85 грн. заборгованість процентами; 20424.42 грн. заборгованість за комісією.

Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 01.12.2023 складає 63283.26 (Шістдесят три тисячі двісті вісімдесят три грн 26 коп.) гривень.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі.

09 лютого 2024 року представник відповідача адвокат Сікорська І.С. надіслав на адресу суду відзив на позов, у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зокрема, з огляду на те, що позивачем не надано достовірних доказів перерахування відповідачеві кредитних коштів, оскільки надані платіжні інструкції та виписки по рахункам ОСОБА_1 не свідчать про отримання ним кредитних коштів, до того ж на той банківський рахунок, який передбачено умовами кредитних договорів. Також зазначив , що умова договорів про нарахування та сплату комісії є нікчемною, відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та про що неодноразово зазначено у ревалентних Постановах Верховного Суду.

Також заявили про застосування строку позовної давності.Так, останній платіж за договром від 03.10.2028 року був здійснений 03.03.2020 року, а за лкредитним договром від 24.01.2020 року - 24 березня 2020 року. Отже , оскільки за даними правовідносинами сторін строк позовної давності розпочинається за кожним окреими щомісячним плтежем- позхивач дізнався про порушення своїх прав вже наступного місяця після порушення позичальником графіку платежів, проте в суд звернувся з порушенням загального трирічного строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 03.10.2018 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір кредитний договір № 101 , за яким видано кредит у сумі 23180 грн.

Відповідно до вказаного договору банк надав відповідачу на споживчі потреби кредит у розмірі 23180 грн. 00 коп. зі строком користування протягом 24 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) у розмірі 1659 грн 01 коп. повертати кредит у строк до 03.10.2020 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 %. Договором передбачено, що загальна сума кредиту становить 39 816 грн 19 коп. , абсолютне подорожчання кредиту становить 16 836,19 грн.

Крім того, 24.01.2020 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 101, за яким видано кредит у сумі 34200 грн.

Згідно договору, банк надав відповідачу на споживчі потреби кредит у розмірі 34200 грн. 00 коп. зі строком користування протягом 24 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит у щомісячному розміру платежу 2789,79 грн у строк до 24.01.2022 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,010 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 % від суми кредиту. Договором передбачено, що загальна сума кредиту становить 66953 грн 36 коп. , абсолютне подорожчання кредиту становить 32753,36 грн.

Вказані договлри та паспорти споживчого кредиту були підписані відповідачем і таке сторонами не оспорюється.

Також наданими платіжними інструкціями від 03.10.2018 року та від 24.01.2020 року підтверджується перерахування кредитних коштів у визначеному договорами розмірі на користь ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку , ОСОБА_1 не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2023 складає:

1) по кредитному договору від 03.10.2018 № 101 - 11507.56 (одинадцять тисяч п`ятсот сім гривень 56 копійок) грн., з яких: 6654.42 грн. заборгованість за кредитом; 1.81 грн. заборгованість процентами; 4851.33 грн. заборгованість за комісією;

2) по кредитному договору від 24.01.2020 № 101- 51775.7 (п`ятдесят одна тисяча сімсот сімдесят п`ять гривень 70 копійок) грн., з яких: 31340.43 грн. заборгованість за кредитом; 10.85 грн. заборгованість процентами; 20424.42 грн. заборгованість за комісією.

Як вбачається з виписки по кредитному рахунку відповідача, за кредитним договором № 101 останній платіж позичальником здійснено 03 березня 2020 року.

Як вбачається з виписки по кредитному рахунку відповідача, за кредитним договором № № 101 останній платіж позичальником здійснено 24 березня 2020 року

01.12.2023 року на адресу відповідача Банком направлено письмову вимогу (повідомлення) про необхідність сплатити заборгованість за двома кредитним договорами у загальному розмірі 63 283,26 грн. протягом 30 днів з моменту отримання цього листа.

Згідно ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1ст. 627 ЦКУкраїни передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1. 2ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 03.10.2018 року № 101 та від 24.01.2020 року № 101- складені в передбаченій законом письмовій формі, підписані сторонами, містять усі умови, що є істотними для кредитних договорів, зокрема про предмет договору (вид, розмір, валюта кредиту), порядок та строк повернення кредиту, ціну (розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом), також погоджено сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Таким чином вказана заява складає собою кредитний договір.

З матеріалів справи вбачається, що банк виконав умови договорів щодо надання відповідачу кредитів.

Щодо доводів відповідача про пропуск позовної давності банком , то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена тривалість загальної позовної давності у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267ЦК України).

Статтею 253ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Заява ОСОБА_1 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб міститьяк встановлений графік погашення кредиту, а також встановлено кінцеві терміни погашення кредиту.

За змістом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що останні плтаже за договорами були здійснені відповідачем в березні 2020 року, отже при невнесенні чергового платжеу в квітні 2020 року Банк дізнався про невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним зобов`язаннями.

За такого перебіг позовної давності за вимогами АТ «ПУМБ» починається з травня 2020 року, та мав сплинути в травні 2023 року.

Відповідно п. 19. Розділу ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (Розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022; в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023).

Строк дії воєнного стану в Україні тривав станом на квітень-травень 2023 року, триває на час звернення до суду з цим позовом, триває і на час розгляду справи судом.

За такого доводи відповідача про пропуск АТ «ПУМБ» строку позовної давності суд не може прийняти до уваги.

Також суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача щодо недоведеності отримання позичальником кредитних коштів, оскільки вони спростосувються наданими позивачем доказами. Крім того, відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 на підставі укладених із позивачем кредитних договорів він користувався кредитними коштами та частково здійснював погашення заборгованості, проте несвоєчасно та не у повному обсязі , що не заперечується ним жи самим в у відзиві на позов.

Таким чином, надана банком виписка за картковими рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту.

Щодо заперечень відповідача про незаконність нарахування Банком заборгованості з комісії за корситування кредитними коштами у розмірі 2,99% , що включено до щомісячних платежів за обоами кредитним договорами.

Як стверджує представник відповідача, що Закон України «Проспоживче кредитування» на день укладання вказаних договорів не передбачав право кредитодавця на отримання комісії за обслуговування кредитної заборгованості , отже умова кредитного договору про сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% від суми кредитує нікчемною.

Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 101 та № 101 була підписані відповідачем, що не заперечується сторонами. Кредитні кошти на виконання зазначеного договору ОСОБА_1 згідно з пунктом 1 заяви отримав на загальні споживчі цілі.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що кредитний договір до спірного договору включені несправедливі умови, наслідком застосування яких є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на його шкоду, а тому вважає укладений договір таким, що порушує її права як споживача.

За змістом статей626,628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першоюстатті 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Устатті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою-третьою, п`ятоюстатті 203 ЦК Українизміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першоїстатті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятоюстатті 18 Закону України «Про захист прав споживачів`продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.

Відповідно достатті 47 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність`банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначаєЗакон України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування»(далі -Закон № 1734-VIII).

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів`станом на дату укладення кредитного договору (у редакціїЗакону № 1734-VIII) містить положення про те, що цейЗаконзастосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування».

Устатті 1 Закону № 1734-VIII(тут і далі - у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) наведено визначення термінів, які вживаються в цьомуЗаконі, зокрема:

договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту (це сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит) та загальних витрат за споживчим кредитом (це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту);

споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегулювано в частині другійстатті 8 Закону № 1734-VIII.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.

Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі.

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються:

1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит;

2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Таким чином,Закон № 1734-VIIIне забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно іззакономнадаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частинами першою та другоюстатті 12 Закону № 1734-VIIIу договорі про споживчий кредит зазначаються:1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит;6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності);7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначенізакономта за домовленістю сторін.

Згідно з частиною п`ятоюстатті 12 Закону № 1734-VIIIумови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цимЗаконом, є нікчемними.

Інформація, що надається кредитодавцем споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зазначена у частині другійстатті 9 Закону № 1734-VIII, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленимЦК України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності). Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу (частина третястатті 9 Закону № 1734-VIII).

Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у додатку 1 доЗакону № 1734-VIII, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьоюстатті 9 Закону № 1734-VIII.

Стандартизована форма паспорта споживчого кредитування, наведена у додатку 1 доЗакону № 1734-VIII, передбачає, зокрема розділ 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» із зазначенням серед іншого платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору, орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), грн.; окремий розділ про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (пеня, штрафи, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, інші платежі), де зазначаються розмір платежу, база його розрахунку та умови його застосування, а також окремий розділ додаткової інформації (додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту): послуги нотаріуса, послуги оцінювача, послуги страховика, інше, де зазначаються необхідність отримання відповідної послуги, перелік осіб за наявності.

Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит встановлена Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженимипостановою Правління НБУ від 08 червня 2017 року № 49(далі - Правила).

Згідно з пунктом 5 Правил (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, заформою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Отже, положенняЗакону № 1734-VIIIдопускає, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, але вимагає, щоб відомості про це були відображені в паспорті споживчого кредитування, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника в письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит, при цьому інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена в такому договорі.

Матеріали справи містять і заяви про приєднання, і надані банком паспорти споживчого кредиту, оформлені до укладення вказаних кредитних договорів, у якому в розділах 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та реальної орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» та 5 «Порядок повернення кредиту» вказана щомісячна комісія за обслуговування кредиту в розмірі 2,99 % від суми кредиту, що надається на загальні цілі.

Паспорт споживчого кредитування скріплений підписом відповідача, який підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором.

Наведена у паспорті споживчого кредитування комісія за обслуговування кредиту в розмірі 2,99 % від суми кредиту, що надається на загальні цілі відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та згідно із Законом № 1734-VII Iвідноситься до платежів, що є обов`язковими до сплати при поверненні споживчого кредиту.

За такого в кредитних договорах, укладених сторонами, чітко та недвозначно зафіксовано, що позичальник щомісяця сплачує банку комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2,99% від суми наданого кредиту.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Тобто положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про доведеність банком за допомогою належних доказів обставин, які підтверджують укладення з відповідачем договору-приєднання з погодженням усіх суттєвих умов, які надані позивачем до матеріалів справи, зокрема, процентів, комісії та пені, та умов повернення кредитних коштів, а також наслідків несвоєчасного виконання кредитних зобов`язань.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями статті 629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 1054ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Разом з тим, при визначенні підстав та порядку нарахування комісії, потрібно керуватися положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», якими кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З огляду на зміст приписів частин 1 та 2статті 228 ЦК Україниумова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. Вказаний платіж є платою за послугу банку, вимагати придбання якої забороняла частина 3статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Тому така умова договору порушує публічний порядок.

За змістом заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, наданим розрахунком і банківською випискою, вбачається, що позивачем заявлено вимоги щодо стягнення комісії як щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, яке узгоджено з відповідачем згідно із встановленими тарифами. Тобто АТ «ПУМБ» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальницею. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальника, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Пунктами 5 спірних кредитних договорів встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у графіку щомісячних платежів, який є частиною зазначених кредитних договорів .

За наведених обставин вимога про стягнення 4851.33 грн. заборгованості за комісією за договром від 03.10.2028 року та за кредитному договору від 24.01.2020 № 101- у розмірі 20424.42 грн. .комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка хоча і погоджена з позичальником , але за законом повинні надаватись безоплатно, а відтак положення пунктів 5 кредитних договорів, укладених між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених умовами кредитних договорів та у графіках щомісячних платежів, є нікчемними - отже, за своєю нікчемністю не підлягає задоволенню.

Тобто загальна сума простроченої заборгованості, що підлягає стягненню на користь Банку з позичальника, на переконання суду, підлягає зменшенню на сумунарахованої комісії , та повинна складатися з заборгованості за тілом кредиту на нарахованим відсоткам за користування кредитом.

Також, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог АТ «ПУМБ» слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» 1 454 грн 86 коп. судових витрат пропорційно до задволених позовних вимог

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позовні вимоги акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: м. Київ, вулиця Андріївська, будинок №4, ідентифікаційний код 14282829:

- заборгованість за кредитним договором від 03.10.2018 року № 101 , що утворилася станом на 01 грудня 2023 року, в розмірі 6656 грн 23 коп., з яких: 6654.42 грн. заборгованість за кредитом; 1.81 грн. заборгованість процентами;

- заборгованість за кредитним договором від 24.01.2020 року № 100153193№ 601 , що утворилася станом на 01 грудня 2023 року, в розмірі 31 350 грн. 98 коп., з яких: 31340.43 грн. заборгованість за кредитом; 10.85 грн. заборгованість процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати в розмірі 1 454 грн 86 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2024 року.

Суддя О.А. Гуденко