Провадження № 2/521/837/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді- Мазун І.А.,

за участю секретарясудового засідання ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому зазначала наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона та ОСОБА_3 з 21 грудня 1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Позивач стверджує, що в період шлюбу, ними за спільні кошти була придбана (одна друга) частина житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складалася в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою «А», житловою площею 38, 8 кв.м. та надвірних споруд: Б літня кухня, В сарай, № 1-4 огородження, І - мостіння, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_3 .

В період шлюбу позивач разом з чоловіком ОСОБА_3 проводили реконструкцію частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2007 року за її чоловіком - ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , та наразі складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою „А", житловою площею-100 кв. м., загальною площею 120, 0 кв. м. та надвірних споруд літ „Б" - літня кухня, літ. „В" - сарай, № 1-4 - Огородження, І мостіння.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.07.2008р (у справі № 2-5327/08) - визнано за ОСОБА_3 право власності на 763/1000 частин житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою „А", житловою площею 62, 0 кв. м., загальною площею 145, 6 кв. м., підсобною - 83, 6 кв. м. та надвірних споруд літ. „Б" - літня кухня, літ. „В" - сарай, № 1-4 - огородження, І мостіння.

За наслідком чого позивачка вважає, що вказана частина житлового будинку належить їй та її чоловікові на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягає розподілу, шляхом визнання права власності за кожним на723/2000 часток нерухомого майна.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просить суд розгляд справи провести за її відсутності, проти здійснення поділу житлового будинку в рівних частках між подружжям, не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та вивчивши документи, наявні в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.12.1996 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновської районної адміністрації виконкому Одеської міськради. (а.с.20)

В період перебування у шлюбі у сторін народились дві доньки:

-ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновської райадміністрації виконкому Одеської міськради; (а.с.21)

-ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. (а.с.22)

Сторонами не заперечується, що в період перебування у шлюбі, 31.12.2003р. ОСОБА_3 придбав ( одну другу) частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою «А», житловою площею 38, 8 кв.м. та надвірних споруд: Б літня кухня, В сарай, № 1-4 огородження, І - мостіння.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2007 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , та наразі складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою „А", житловою площею-100 кв. м., загальною площею 120, 0 кв. м. та надвірних споруд літ „Б" - літня кухня, літ. „В" - сарай, № 1-4 - Огородження, І мостіння. (а.с.81-82)

Зі змісту вказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2007 року вбачається, що ОСОБА_3 була проведена реконструкція частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з метою покращення умов проживання.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.07.2008р (у справі № 2-5327/08) - визнано за ОСОБА_3 право власності на 763/1000 частин житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою „А", житловою площею 62, 0 кв. м., загальною площею 145, 6 кв. м., підсобною - 83, 6 кв. м. та надвірних споруд літ. „Б" - літня кухня, літ. „В" - сарай, № 1-4 - огородження, І мостіння.(а.с.98-99)

Із вказаного рішення Малиновського районного суду м. Одеси вбачається, що ОСОБА_3 була проведена реконструкція частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з метою покращення умов проживання.

На підставі ст. 60 Сімейного кодексу України,(далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України, Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1, 2 ст. ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 72 СК України, позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 Сімейного кодексу України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 Цивільного кодексу України, за умови звернення подружжя (кожного з них) до суду з таким позовом (ст.11 Цивільного кодексу України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд також зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Також статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Під час вирішення питання щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, судом враховується, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим, на підставі вищевикладених обставин, суд вважає позов ОСОБА_2 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, за наслідком чого слід здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом визнання за кожним з подружжя право власності на 723/2000 частку вказаного будинку.

Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позовних вимог позивача, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає у відшкодуванню сплачений останньою судовий збір у розмірі 6700 грн.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, на підставі ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки визнання позову відповідачем було здійснено після початку розгляду справи по суті, який в свою чергу розпочався у відповідності до ч.3 ст.217 ЦПК України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76-83, 89, 141, 261, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати 723/1000 частин будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою „А", житловою площею 62, 0 кв. м., загальною площею 145, 6 кв. м., підсобною - 83, 6 кв. м. та надвірних споруд літ. „Б" - літня кухня, літ. „В" - сарай, № 1-4 - огородження, 1 мостіння спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 723/2000 частин будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою „А", житловою площею 62, 0 кв. м., загальною площею 145, 6 кв. м., підсобною - 83, 6 кв. м. та надвірних споруд літ. „Б" - літня кухня, літ. „В" - сарай, № 1-4 - огородження, І мостіння, припинивши право спільної сумісної власності подружжя, на частку будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 723/2000 частин будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літерою „А", житловою площею 62, 0 кв. м., загальною площею 145, 6 кв. м., підсобною - 83, 6 кв. м. та надвірних споруд літ. „Б" - літня кухня, літ. „В" - сарай, № 1-4 - огородження, І мостіння, припинивши право спільної сумісної власності подружжя, на частку будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 6700 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 11 квітня 2024 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН