Провадження №2/522/2132/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Суворової О.В.,

за участі секретаря судового засідання Суворової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ярош Олена Миколаївна, про визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ярош Олена Миколаївна, про визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, у якому позивач просив визначити, що частка ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить по 1/3 частині квартири у кожного.

В обґрунтування позову вказав, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.07.1995, виданого Управлінням виконкому житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів, позивач та його батько - ОСОБА_2 , його матір ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), приватизували на праві приватної спільної сумісної власності двокімнатну квартиру, загальною площею 51Д кв. м., житловою площею 29,8 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір ОСОБА_3 померла. В межах установленого законом строку позивач звернувся з метою оформлення спадщини до приватного нотаріуса Ярош О.М., яка внесла до Спадкового реєстру реєстраційний запис №69240737 про реєстрацію спадкової справи та повідомила про необхідність звернутися до суду з позовом про визначення часток співвласників майна .

Ухвалою суду від 15.01.2024 року відкрито провадження в спрощеному позовному порядку.

Ухвалою суду від 14.02.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. належним чином завірену копію спадкової справи №7/2022, відкритої після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання ухвали суду від 14.02.2024 року надійшла копія спадкової справи №7/2022, заведеної після смерті померлої ОСОБА_3 (а.с.43-70).

У судове засідання 04.04.2024 року з`явився: позивач ОСОБА_1 , просив провести слухання справи без фіксування судового процесу, позовні вимоги просив задовольнити, про що надав заяву. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.33).

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення суду є 04.04.2024 року.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.07.1995 року №8-5065, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на правах спільної сумісної власності : ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.13).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, про що зроблено відповідний актовий запис №342, серія НОМЕР_2 від 09.01.2022 року (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , серія НОМЕР_3 від 27.04.1965 року (а.с.9).

Відповідно до відповіді від 17.11.2022 року №19981/04-04 КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за фізичними особами: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 21.07.1995 року №8-5065, реєстраційний запис зроблено 10.08.1995 р. (а.с.6).

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. за №211/02-14 надано роз`яснення про відмову у вчиненні нотаріальної дії прийнятті заяви про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у свідоцтві про право власності на житло, виданому Управлінням житлово-омунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 21.07.1995 року №8-5065 не визначений розмір часток нерухомого майна (а.с.5).

За матеріалами спадкової справи №7/2022 , заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. до майна померлої ОСОБА_3 , встановлено, що 14.04.2022 року надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_3 (а.с.45) та заява від 18.04.2022 року ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 (а.с.48). Таким чином, вони є єдиними спадкоємцями.

Вирішуючи спір, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1,2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 60 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Положення ч. 1 ст. 70 СК України, п. 30 постанови Пленуму вказують на те, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкриття після нього спадщини.

В той же час, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Ч.1,2 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Частиною 3 ст.372 ЦПК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.1,2 ст.364 ЦК України)

Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави вважати, що в разі смерті співвласника майна, що перебуває в спільній сумісній власності, частки кожного з співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

За змістом частини першої статті 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012№ 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутні заборони або арешту цього майна.

Згідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII"Про приватизацію державного житлового фонду").

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, оскільки спільне майно (квартира) отримана на трьох членів сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.13), однак свідоцтвом не визначений розмір часток вказаної квартири , то суд приходить до висновку, що майно належить по 1/3 частині кожному - померлій ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Керуючись с.11, 15-16, 316, 318, 321, 328, 364-365 ЦК України, ст. 57-59, 60-63, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 76 - 81, 82, 83, 89, 90, 95, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ярош Олена Миколаївна, про визнання часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати , що частки співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільному майні - квартирі АДРЕСА_1 є рівними , по 1/3 частині у кожного .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 09.04.2024 року.

Суддя О.В.Суворова