Справа № 203/112/23
Провадження № 2/0203/120/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

за участю представника позивача адвоката Демарчук Н.О.,

представника відповідача адвоката Растворова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, та франшизи,

встановив:

09 січня 2023 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, та франшизи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 серпня 2022 року у м. Дніпро по вул. Січеславська Набережна 16 сталася ДТП за участю транспортного засобу «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Свою вину у вчиненні ДТП відповідач ОСОБА_2 визнав, і оскільки, цивільна відповідальність відповідача за шкоду спричинену ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР/207577679, ними, за взаємною згодою, було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 23 серпня 2022 року, в якому були зазначені обставини ДТП, складена схема ДТП. З метою визначення розміру заподіяного збитку позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_3 . За результатами вказаного звернення експертом було складено висновок (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) № 1109/22 від 08 вересня 2022 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин КТЗ «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 102 850,60 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, без фізичного зносу замінюваних складових частин, складає 194 325,26 грн. Страховик (ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») за результатами розгляду заяви позивача про страхове відшкодування прийняв рішення про здійснення страхової виплати за вирахуванням франшизи за полісом (2 600,00 грн.) у розмірі 67 671,75 грн. на рахунок суб`єкта господарювання, що здійснював роботи з відновлювального ремонту автомобіля. Однак, фактичні витрати позивача на відновлювальні робити пошкодженого транспортного засобу «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 , склали 107 542,25 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та квитанціями про сплату послуг із ремонту автомобіля. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і сплаченим страховим відшкодуванням, а також оскільки страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню франшиза за полісом в розмірі 2 600 грн. Враховуючи вищевикладене позивач просив стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 39 870,50 грн., франшизу за полісом у розмірі 2 600 грн. та судові витрати по справі. (а.с.1-6)

Після надходження з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи ОСОБА_2 , (а.с.68) ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.69-70)

В судове засідання 17 березня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 06 квітня 2023 року. (а.с.79)

В судовому засіданні 06 квітня 2023 року за участю представника позивача було ухвалено задовольнити клопотання відповідача та відкласти розгляд справи на 28 квітня 2023 року. (а.с.89)

В судове засідання 28 квітня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 24 травня 2023 року. (а.с.99)

24 травня 2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про призначення товарознавчої експертизи. (а.с.104-106)

Судове засідання 24 травня 2023 року не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 13 червня 2023 року. (а.с.107)

Судове засідання 13 червня 2023 року не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 07 липня 2023 року. (а.с.112)

В судове засідання 07 липня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 30 серпня 2023 року. (а.с.121)

В судовому засіданні 30 серпня 2023 року за участю представника позивача та представника відповідача було задоволено клопотання представника відповідача, призначено товарознавчу експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. (а.с.а.с.132, 133)

25 грудня 2023 року на адресу суду з експертної установи повернулись матеріали цивільної справи без виконання у зв`язку із несплатою відповідачем коштів за проведення експертизи. (а.с.143)

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2023 року провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 29 січня 2024 року. (а.с.145)

В судове засідання 29 січня 2024 року з`явився представник позивача, відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 16 лютого 2024 року. (а.с.158-159)

16 лютого 2024 року від представника відповідача надійшла заява в якій зазначено, що позивачем не доведено факт спричинення пошкоджень саме внаслідок ДТП яке сталося за участю відповідача, оскільки причини та механізм отриманих внаслідок ДТП пошкоджень транспортного засобу визначаються при проведенні транспортно-трасологічної експертизи, яка не була проведена на замовлення позивача або суду. (а.с.169)

Також 16 лютого 2024 року від представника відповідача надійшла заява про долучення доказів. (а.с.170)

В судовому засіданні 16 лютого 2024 року за участю представника позивача, відповідача та його представника було розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано думку сторін щодо позовної заяви, досліджено письмові докази та оголошено перерву до 11 березня 2024 року. (а.с.178-179)

В судове засідання 11 березня 2024 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 02 квітня 2024 року. (а.с.186)

02 квітня 2024 року від представника відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії консультаційного повідомлення. (а.с.192)

02 квітня 2024 року за участю представника позивача та представника відповідача було долучено копію консультаційного повідомлення до матеріалів справи, досліджено письмові докази, завершено розгляд справи по суті та ухвалено рішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, зазначив, що якби позивач мав намір належним чином довести свої позовні вимоги, він мав забезпечити проведення транспортно-трасологічної експертизи, для чого забезпечити виконання зовнішнього огляду транспортних засобів безпосередньо після ДТП і лише після цього, маючи висновок експерта який визначив би які саме пошкодження транспортного засобу виникли внаслідок ДТП, визначити вартість відновлювальних робіт саме цих пошкоджень. Оскільки позивач на даний час провів відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу та не забезпечив проведення саме транспортно-трасологічної експертизи, тому позивачем не доведено факт спричинення пошкоджень саме внаслідок ДТП яке сталося за участю відповідача. У свою чергу відповідачем в наслідок ДТП було спричинено незначні пошкодження автомобілю позивача, відновлення яких мають суттєво меншу вартість.

Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 серпня 2022 року у м. Дніпро по вул. Січеславська Набережна 16 сталася ДТП за участю транспортного засобу «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с.13)

Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

На місці події, у відповідності до примітки ст.124 КУпАП, 23 серпня 2022 року учасники дорожньо-транспортної пригоди склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому відповідач ОСОБА_2 зазначив, що ДТП сталося з його вини. (а.с.13)

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ ЕР.207577679, виданого ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», дійсного на дату ДТП (страхова сума за шкоду, заподіяну майну, -130 000 грн., франшиза за полісом - 2 600,00 грн.). (а.с.14)

З метою визначення розміру заподіяного збитку позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_3 .

За результатами вказаного звернення експертом було складено висновок (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) № 1109/22 від 08 вересня 2022 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин КТЗ «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 102 850,60 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, без фізичного зносу замінюваних складових частин, складає 194 325,26 грн. (а.с.18-50)

Страховик (ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») за результатами розгляду заяви позивача про страхове відшкодування (а.с.9) прийняв рішення про здійснення страхової виплати за вирахуванням франшизи за полісом (2 600,00 грн.) у розмірі 67 671,75 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_4 , що здійснював роботи з відновлювального ремонту автомобіля позивача. (а.с.15)

Однак, фактичні витрати позивача на відновлювальні робити пошкодженого транспортного засобу «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 , склали 107 542,25 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт № 26 від 31.10.2022 та платіжною інструкцією від 12 вересня 2022 року про сплату позивачем на рахунок ФОП ОСОБА_4 грошових коштів за ремонт автомобіля у розмірі 39 870,50 грн. (а.с.а.с.16, 17)

Щодо вимоги про стягнення майнової шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до платіжної інструкції від 26 вересня 2022 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ФОП ОСОБА_4 було здійснено платіж у розмірі 67 671,75 грн., з призначенням платежу: Страхове відшкодування ( ОСОБА_1 ) за авторемонтні роботи на підставі рах. №035 від 12.09.22 по полісу № ЕР.207577679 від 04.01.22.

Водночас, відповідно до висновку (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) № 1109/22 від 08 вересня 2022 року вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин КТЗ «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 102 850,60 грн., а згідно акту прийому-передачі виконаних робіт № 26 від 31.10.2022, складеного ФОП ОСОБА_4 на замовлення представника позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 107 542,25 грн.

Позивач аргументує свої позовні вимоги необхідністю стягнення з відповідача додаткової суми у розмірі 39 870,50 грн. з розрахунку 107 542,25 грн. (сума, зазначена в акті виконаних робіт з ремонту транспортного засобу позивача) 67 671,75 грн. (страхове відшкодування сплачене страховиком).

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випаду страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров ю, майну третьої особи.

Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.2 ПП ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п.14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з вимог ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Позивачем та його представником не надано доказів, які підтверджують непогодження позивача з сумою страхової виплати. На дату отримання страхової виплати, у позивача не виникло будь-яких заперечень стосовно суми такої виплати, а отже сума страхової виплати між позивачем та страховиком вважається узгодженою.

Відповідно до страхового полісу № ЕР.207577679, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 грн. Розмір фактичної шкоди, завданої транспортному засобу позивача за його міркуваннями складає 107 542, 25 грн. Вказана сума є меншою, ніж сума ліміту за страховим полісом.

Згідно ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц та Касаційного цивільного суду від 27.05.2020 у справі № 490/5676/18.

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що сума завданої позивачу майнової шкоди є меншою, ніж сума ліміту за страховим полісом відповідача, позовні вимоги позивача в частині стягнення майнової шкоди в розмірі 39 870,50 грн. є необґрунтованими, безпідставними та таким, що не підлягають задоволенню.

Крім того, суд враховує, що позивачем було проведено товарознавчу експертизу по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, для участі в якої не запрошувався відповідач. В подальшому, позивачем було відремонтовано пошкоджений транспортний засіб, що зробило неможливим проведення експертизи в ході судового розгляду. Таким чином, своїми діями позивач зробив неможливим реалізацію відповідачем його прав ні в досудовому порядку, ні під час судового розгляду.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Щодо вимоги про стягнення франшизи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно ч.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню франшиза за полісом ЕР. 207577679 у розмірі 2 600 грн.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133, ч.ч.1, 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 ст.134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

На понесення позивачем витрат на правову допомогу суду було надано: договір про надання правової допомоги № б/н від 17 листопада 2022 року, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 17 листопада 2022 року, акт передачі-приймання виконаних робіт № 1 від 18 листопада 2022 року, квитанцію про сплату за надані послуги за договором коштів в сумі 6 000 грн. (а.с.а.с.58-60, 61, 62, 63)

В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи часткове задоволення позивних вимог, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовної заяви в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, понесених витрат на правову допомогу в розмірі 1 500 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судових збір в розмірі 60 грн. 75 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 10-13, 76-82, 133, 134, 137, 141, 211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, та франшизи задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_2 ) франшизу в розмірі 2 600 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 60 грн. 75 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1 500 грн., а разом: 4 160 (чотири тисячі сто шістдесят) гривень 75 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 08.04.2024 р.

Суддя С.В. Єдаменко