Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/263/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"08" квітня 2024 р. м.Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Бондаренка А.А.,

секретар судового засідання Хименко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Благовіщенське в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , третя особа - Благовіщенський відділ ДРАЦС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного МУ МЮ (м.Одеса), про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з заявою про встановлення юридичного факту смерті її батька - ОСОБА_2 , уродженця с.Мар`янівка, Смотрицького району, Хмельницької області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який помер в у м. Донецьк, ІНФОРМАЦІЯ_2 . На обґрунтування заяви зазначила, що вона (заявниця) є дочкою ОСОБА_2 . Так як батько помер в у м. Донецьк, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо.

Ухвалою суду від 3 квітня 2024 року відкрито окреме провадження у справі.

Заявниця, повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. У заяві висловила клопотання про розгляд справи без неї.

Представник Благовіщенського відділу ДРАЦС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного МУ МЮ (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений.

З огляду на положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Дослідивши зміст заяви та докази по справі у їх сукупності, суд виснує про обґрунтованість заяви та можливість її задоволення, зважаючи на таке:

Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Крім того, статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, і, зокрема, відповідно до абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

З наданих заявницею доказів встановлено:

З копії паспорту ОСОБА_1 НОМЕР_1 , виданого 22.12.2006 року, Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області, встановлено, що вона є громадянкою України ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії паспорту НОМЕР_2 , виданого 04.11.2010 року, Петровським РВ УМВС України в Донецькій області, встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , в с.Мар`янівка, Смотрицького району, Хмельницької області, був громадянином України.

Про факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 23.03.2023 року Донецьким міським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР.

З листа від 26.03.2024 року № 132-33.1-137 відділу ДРАЦС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного МУ МЮ (м.Одеса) вбачається відмова ОСОБА_1 у реєстрації факту смерті ОСОБА_2 , місце народження уродженця с.Мар`янівка, Смотрицького району, Хмельницької області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який помер у м. Донецьк, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії свідоцтва про одруження НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 24.08.2002 року уклали шлюб. ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , встановлено, що заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що видано свідоцтво про народження, у якому батьками заявниці, зазначені в графі «Батько» - ОСОБА_2 та в графі «Мати» - ОСОБА_6 .

Крім того, з довідки про причини смерті від 22.03.2023 судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При вирішенні заяви суд керується такими нормами законодавства України:

Відповідно до п.8) ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

За ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст.9 Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Частина Донецької області є окупованою Російською Федерацією, у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації.

Окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (ч.1 ст. 1-1 Закону).

Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації (ч.1 ст. 1-1 Закону).

Крім того, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженою наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, з наступними змінами, частина Донецької області.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

З викладеного вище, вбачається, що ОСОБА_2 , який помер у м. Донецьк, що є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, та на якій діяльність державних органів влади України, в тому числі органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється, є батьком заявниці, на підставі чого та відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заявник має право на звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

При цьому, як встановлено, заявниця ОСОБА_1 має намір встановити факт смерті батька ОСОБА_2 , який помер у м. Донецьк, з метою подальшої державної реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Оскільки смерть особи є юридичним фактом, встановлення факту смерті батька заявниці ОСОБА_2 , має для заявниці юридичне значення, так як це необхідно для подальшої реєстрації зазначеного факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документа, а саме: свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , згідно з вимогами чинного законодавства України.

Згідно з п.п. 2 п. 3 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться в Україні органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 1 Розділу 5 зазначених вище Правил визначено, що однією з підстав для державної реєстрації смерті, є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

З огляду на викладене вище, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, що є тимчасово окупованою територією України, підтверджується наданими заявницею суду письмовими доказами. Тому з метою захисту прав та інтересів заявниці, суд вважає необхідним встановити юридичний факт смерті особи, задовольнивши вимоги заявниця ОСОБА_1 .

Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце в певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76-80, 81, 89, 263-265, 268, ст.ст.315-319,п.8ч.1ст.430 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті громадянина України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження: Україна, с.Мар`янівка, Смотрицького району, Хмельницької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк у віці 60 років. На час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення встановити для можливості реєстрації смерті ОСОБА_2 за законодавством України.

Рішення допустити до негайного виконання.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: А. А. Бондаренко