Романівський районний суд Житомирської області
09 квітня 2024 року смт. Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., з участю секретаря судового засідання засідання Багінської В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-
В квітні 2024 року адвокат Крижанівський О.О. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Романівського районного суду Житомирської області із заявою, в якій просить забезпечити докази до подання позовної заяви шляхом витребування від Романівської державної нотаріальної контори копії спадкової справи № 106/2023, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказана заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 10 червня 2020 року секретарем виконавчого комітету Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області було посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_2 заповіла усе своє майно заявнику. 01 березня 2024 року Романівською державною нотаріальною конторою повідомлено ОСОБА_1 про наявність заповіту № 69 від 24 червня 2021 року, вчиненого ОСОБА_2 , за яким спадкоємцем є ОСОБА_3 . Заявник не володіє інформацією про спадкоємця ОСОБА_3 , тому позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не може сформувати майбутній позов про визнання заповіту недійсним та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення інформації про відповідача, а тому представник заявника просить витребувати докази до подання позовної заяви.
В судове засідання заявник та представник заявника, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явилися. Представником заявника заявлено клопотання про розгляд справи за їх відсутності та про підтримання доводів заяви про забезпечення доказів.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилась спадщина.
10 червня 2020 року секретарем виконавчого комітету Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області було посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_2 заповіла усе своє майно ОСОБА_1
01 березня 2024 року Романівська державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті ОСОБА_2 , оскільки спадкодавець позбавила ОСОБА_1 права на спадщину, склавши заповіт, посвідчений 24 червня 2021 року секретарем Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області, яким заповіла усе своє майно ОСОБА_3 . Одночасно ОСОБА_1 запропоновано для вирішення питання про визнання заповіту недійсним (нікчемним) звернутися до суду.
Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні повинно бути зазначено, серед іншого, вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (пункт 4 частина друга статті 84 ЦПК України).
Так, метою процесуального інституту витребування доказів є допомога сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть одержати самостійно, що підтверджується обов`язком особи, яка заявляє клопотання про витребування доказів, долучити до нього відомості про неможливість отримання таких доказів особисто.
Відповідно до частини четвертої статті 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Відповідно до частини другої статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Згідно із частиною третьою статті 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Вимоги, що ставляться до форми та змісту заяви про забезпечення доказів, визначені положеннями статті 117 ЦПК України.
Відповідно до пунктів чотири-п`ять частини першої статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.
Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.
Як вбачається із поданої заяви, ОСОБА_1 має намір подати до суду позовну заяву про визнання заповіту № 69, посвідченого 24 червня 2021 року секретарем Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області, недійсним.
Представник заявника, звертаючись до суду, вказав, що витребовувана інформація необхідна особі, яка може набути статусу позивача, для звернення до суду з відповідним позовом. При цьому звертає увагу суду на те, що заявник наразі позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємця ОСОБА_3 , а відтак не може сформувати майбутній позов про визнання заповіту недійсним та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення інформації про відповідача.
За наведених обставин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви шляхом витребування доказів.
Керуючись статтями 116-119, 259, 260, 353 ЦПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви задовольнити.
Витребувати від Романівської державної нотаріальної контори (адреса місцязнаходження: вул. Кооперативна, 17 смт. Романів Житомирського району Житомирської області) копію спадкової справи № 106/2023, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Інформацію надати у триденний строк з дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження. Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя М.В. Ковальчук