Провадження № 2/185/398/24
У Х В А Л А

09 квітня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі : головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Кравченка Є.М., представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить суд : визнати спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 двокімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; здійснити поділ спільного майна подружжя в рівних частках та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 22.09.2023 року по даній цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом/повідомленням сторін.

В ході розгляду справи в судовому засіданні 09.04.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 заявлено клопотання про проведення по даній справі судової оціночної експертизи. В обґрунтування клопотання зазначив, що предметом позову є визнання нерухомого майна спільним майном подружжя та поділ між ними квартири в рівних частках. Однак на момент відкриття провадження у справі позивачем на підтвердження вартості квартири надано довідку судового експерта ФОП ОСОБА_4 щодо вартості спірного майна. Вважає що зазначена довідка не може бути підтвердженням ринкової вартості спірної квартири у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити по справі судову оціночну експертизу з метою встановлення ринкової вартості квартири. Зазначив, що встановлення ринкової вартості квартири матиме значення для визначення ціни позову та розміру судового збору.

Позивач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання.

Представник позивача адвокат Кравченко Є.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання оскільки предметом позову є визнання квартири спільним сумісним майном подружжя та його поділ шляхом визнання права власності за кожним по 1/2 частині. Отже встановлення ринкової вартості квартири не входить до предмету доказування. На час відкриття провадження суду була надана довідка на підтвердження вартості майна, провадження по справі було відкрито. На даний час надання до суду вказаного клопотання є намаганням відповідача затягування розгляду справи.

Вислухав думку сторін суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної необхідності у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних для встановлення предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Метою призначення судом експертизи є отримання висновку експерта. Висновок експерта є доказом (ст. 76 ЦПК України). За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом позову у справі є визнання майна спільним майном подружжя та поділ майна шляхом визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна за кожною стороною.

Виходячи зі змісту клопотання про призначення експертизи основною підставою для призначення експертизи по даній справі є визначення ринкової вартості квартири з метою визначення ціни позову, оскільки довідку щодо вартості майна надану судовим експертом ОСОБА_5 він вважає неналежним та недопустимим доказом.

Відповідно до статей 77, 80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми.

Щодо належності доказів насамперед треба звертати увагу на ту інформацію, яку можна встановити за допомогою доказу, і перевірити, чи входить вона до предмета доказування. Якщо так, то незалежно від форми, у якій втілюється така інформація, доказ є належним. Якщо інформація стосується інших правовідносин - це неналежний доказ.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечення.

У нормах Цивільного процесуального кодексу сформульоване правило допустимості засобів доказування - вимоги до форми, в якій втілюється інформація, що надалі буде вважатися доказом. Допустимість може розглядатися в широкому сенсі та у вузькому.

У першому випадку йдеться про те, що повинна дотримуватися вимога про отримання інформації лише з визначених у законі засобів доказування та з дотриманням установленого порядку. Зокрема, у ч. 1 ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням встановленого законом порядку.

Якщо розглядати допустимість у вузькому сенсі, то йдеться про використання лише певних засобів доказування з числа передбачених законом (позитивна допустимість) або неможливість використання певних засобів доказів (негативна допустимість). Зокрема, ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими.

У постанові Великої Палати ВС від 7грудня 2021 року у справі №905/902/20 вказано, що допустимість доказів має загальний (у широкому сенсі) і спеціальний (у вузькому) характер, та роз`яснено, в чому вони полягають.

Стосовно допустимості засобів доказування у вузькому аспекті суд звертає увагу на норми матеріального права, оскільки часто в таких нормах містяться прямі вказівки, за допомогою якого доказу може бути підтверджена та чи інша обставина.

Оцінку доказів щодо їх належності та допустимості у справі суд дає при ухваленні рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання про відмову у проведенні судової оціночної експертизи.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 102-111 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про призначення по справі судової оціночної експертизи відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Г. Юдіна