ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/585/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/8606/23 Категорія: 310010000 Демчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

за участю секретаря Новицької Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що позивач з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час фактично припиненні шлюбні відносини. Спільне господарство не ведуть, примирення неможливе. Також зазначила, що майнового спору між ними не має.

У зв`язку із викладеним ОСОБА_1 просила суд розірвати шлюб, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 21.11.2023 року і продовжувати до досягнення дітей повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що оригінал свідоцтва про шлюб під час розгляду справи сторонами не наданий.

Суд позбавлений можливості самостійно витребувати для огляду оригінал свідоцтва про шлюб, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися.

Також суд врахував й те, що залишення позовної заяви без руху з підстав ненадання оригіналу свідоцтва про шлюб є порушенням принципу верховенства права, права на справедливий суд, суперечить завданням цивільного судочинства.

З огляду на наведене, у задоволенні позову в частині вимоги про розірвання шлюбу відмовлено.

В частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд врахував, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 .

Враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров`я і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дітей. Будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано.

Суд вважав за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 21.11.2023 року і продовжувати до досягнення дітьми повноліття.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку у цій частині та зазначила, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому просила його скасувати в оскарженій частині та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що фактично підставою для відмови у задоволенні позову у частині розірвання шлюбу стало неподання оригіналу свідоцтва про шлюб.

Разом з тим, жодним чинним нормативно-правовим актом не передбачено подання до суду оригіналу свідоцтва про шлюб для його розірвання у судовому порядку.

Більше того, відсутність оригіналу свідоцтва про шлюб не є підставою для відмови у задоволенні позову про розірвання шлюбу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судове засідання апеляційного суду сторони, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується в частині вимог про розірвання шлюбу, а тому перегляду в апеляційному порядку вказане рішення лише у даній частині.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Звертаючись до суду із даним позовом в частині розірвання шлюбу, позивач вказувала, що протягом останніх років відношення з відповідачем поступово погіршувались, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

За змістом положень ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 стало ненадання нею оригіналу свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Колегія суддів вважає, що така відмова не відповідає принципу верховенства права, права на справедливий суд, суперечить завданням цивільного судочинства.

За частиною другою статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина четверта статті 95 ЦПК України).

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина п`ята статті 95 ЦПК України).

Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина шоста статті 95 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 додала до позовної заяви посвідчену нею копію свідоцтва про шлюб.

Зі змісту рішення суду не вбачається, що у суду виникли розумні сумніви у достовірності вказаного доказу у справі та сумніви у наявності зареєстрованих подружніх стосунків між сторонами, що свідчить про надмірний формалізм, який не є обґрунтованим у даній справі.

Позивачем у поданій позовній заяві наголошувалось суду на тому, що подання копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу є достатнім для підтвердження заявлених вимог та не є підставою для залишення позовної заяви без руху, що підтверджується відповідною практикою Верховного Суду викладеної у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі №526/442/22.

Колегія суддів враховує, що жодним законом не передбачено надання певного переліку доказів до позовної заяви, натомість передбачені п. 8 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України вимоги позивачем формально дотримано та надано копію завіреного належним чином свідоцтва про шлюб.

Крім того, вказаний оригінал був наданий позивачем до суду апеляційної інстанції.

Колегією суддів не встановлено, що існують підстави вважати, що шлюб між сторонами може бути збережено, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, за результатами розгляду справи, враховуючи, що перегляду в апеляційному порядку судове рішення підлягає лише в частині вимог про розірвання шлюбу, колегія суддів вважає, що судове рішення у даній частині є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення даних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що вимоги апеляційної скарги підлягають повному задоволенню. тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви (1073,60 грн.) та апеляційної скарги (1610,40 грн.) у загальному розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2024 року скасувати у частині відмови у задоволенні позовної вимоги про розірвання шлюбу та ухвалити у даній частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), зареєстрований 23.08.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №1368.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2024 року.

Судді: