Провадження № 4-с/750/2/24
У Х В А Л А

08 квітня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

суддіСупруна О.П.,
секретар за участю ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на рішення начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нідченка Дмитра Євгеновича, дії та бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

заінтересована особа ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

04.12.2023 Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» (далі ПАТ «УКРІНБАНК») звернулося до Деснянського районного суду

м. Чернігова зі скаргою на рішення начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нідченка Дмитра Євгеновича, дії та бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить:

- визнати неправомірними дії та бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі начальника відділу Дмитра Нідченка у виконавчих провадженнях № 64536741, № 64691717, № 64711078, № 64921429 при прийнятті рішення про відмову у винесенні постанов про закінчення виконавчих проваджень № 64536741, № 64691717, № 64711078, № 64921429, оформленого листом від 20.11.2023;

- скасувати прийняте начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дмитром Нідченко рішення про відмову у винесенні постанов про закінчення виконавчих проваджень № 64536741, № 64691717, № 64711078, № 64921429, оформлене листом від 20.11.2023;

- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі старшого державного виконавця Інни Красноштан винести постанови про закінчення виконавчих проваджень № 64536741, № 64691717, № 64711078, № 64921429, відкритих з примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.09.2020 у справі № 750/4901/20.

Доводи скарги обґрунтовані тим, що рішенням Деснянського районного суду

м. Чернігова від 29.09.2020 у справі №750/4901/20 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «УКРІНБАНК». Визнано припиненими трудові відносини між ОСОБА_3 та ПАТ «УКРІНБАНК», у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 з посади завідувача господарського відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «УКРІНБАНК» за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, з 01.09.2017; зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

ПАТ «УКРІНБАНК» внести запис до трудової книжки ОСОБА_3 про звільнення його з 01.09.2017 з посади завідувача господарського відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «УКРІНБАНК» за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України та повернути трудову книжку ОСОБА_3 ; стягнуто з ПАТ «УКРІНБАНК» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з 21.04.2017 по 01.09.2017 (включно) в сумі 90 779 грн 13 коп. (з даної суми не відраховані податки і обов`язкові платежі); стягнуто з ПАТ «УКРІНБАНК» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20 000 грн 00 коп. (з даної суми не відраховані податки і обов`язкові платежі); стягнуто з ПАТ «УКРІНБАНК» на користь ОСОБА_3 1 257 грн 50 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На виконання судового рішення у справі № 750/4901/20 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. відкриті виконавчі провадження: № 64536741 від 17.02.2021 про стягнення заборгованості в сумі 1 257 грн 50 коп.; № 64691717 від 03.03.2021 про стягнення заборгованості в розмірі

20 000 грн 00 коп.; № 64711078 від 03.03.2021 про стягнення заборгованості в розмірі

90 779 грн 13 коп.; № 64921429 від 01.06.2021 про зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» внести запис до трудової книжки ОСОБА_3 про звільнення його з 01.09.2017 з посади завідувача господарського відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «УКРІНБАНК» за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України та повернути трудову книжку ОСОБА_3 . ПАТ «УКРІНБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ «УКРІНБАНК» з ринку звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявами від 30.10.2023 вих. № 256/23, вих. № 257/23, вих. № 258/23, вих. № 259/23 про закінчення виконавчих проваджень № 64536741 від 17.02.2021, № 64691717 від 03.03.2021, № 64711078 від 03.03.2021, № 64921429 від 01.06.2021 на підставі пунктів 4, 19 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». У відповідь на заяви до ПАТ «УКРІНБАНК» 23.11.2023 надійшов лист Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.11.2023 № 59888/27.10-23 про відмову у винесенні постанов про закінчення виконавчих проваджень на підставі пунктів 4, 19 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», підписаний начальником відділу Дмитром Нідченком. Такі рішення начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нідченка Дмитра Євгеновича та бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заявник вважає незаконними, а тому звернувся до суду зі скаргою для поновлення своїх порушених прав.

Ухвалою судді від 12.12.2023 скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

22.12.2023 представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) через систему «Електронний суд» подала відзив.

У судовому засідання представник заявника скаргу підтримала.

Заінтересована особа вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала відзив, у якому просить розглянути справу за її.

Відповідно до частини другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду

м. Чернігова від 29.09.2020 у справі № 750/4901/20, яке набрало законної сили 28.01.2021, позов ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» Караченцева Артема Юрійовича, ПАТ «УКРІНБАНК» про визнання трудових відносин припиненими, зобов`язання внести запис до трудової книжки про звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зобов`язання нарахувати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування задоволено частково. Визнано припиненими трудові відносини між ОСОБА_3 та ПАТ «УКРІНБАНК», у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 з посади завідувача господарського відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «УКРІНБАНК» за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, з 01.09.2017; зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» внести запис до трудової книжки ОСОБА_3 про звільнення його з 01.09.2017 з посади завідувача господарського відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «УКРІНБАНК» за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України та повернути трудову книжку ОСОБА_3 ; стягнуто з ПАТ «УКРІНБАНК» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з 21.04.2017 по 01.09.2017 (включно) в сумі 90 779 грн 13 коп. (з даної суми не відраховані податки і обов`язкові платежі); стягнуто з ПАТ «УКРІНБАНК» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20 000 грн 00 коп. (з даної суми не відраховані податки і обов`язкові платежі); стягнуто з ПАТ «УКРІНБАНК» на користь ОСОБА_3 1 257 грн 50 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На виконання вищевказаного судового рішення у справі № 750/4901/20 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. відкриті виконавчі провадження: № 64536741 від 17.02.2021 про стягнення з ПАТ «УКРІНБАНК» на користь ОСОБА_3 судового збору в розмірі

1 257 грн 50 коп.; № 64691717 від 03.03.2021 про стягнення з ПАТ «УКРІНБАНК» на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 20 000 грн 00 коп.; № 64711078 від 03.03.2021 про стягнення з ПАТ «УКРІНБАНК» на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 90 779 грн 13 коп.; № 64921429 від 01.06.2021 про зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» внести запис до трудової книжки ОСОБА_3 про звільнення його з 01.09.2017 з посади завідувача господарського відділу експлуатації та ремонту основних засобів регіональної мережі Управління справами Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «УКРІНБАНК» за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України та повернути трудову книжку ОСОБА_3 .

30.10.2023 ПАТ «УКРІНБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення ПАТ «УКРІНБАНК» з ринку звернулося до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявами вих. № 256/23, вих. № 257/23, вих. № 258/23, вих. № 259/23 про закінчення виконавчих проваджень № 64536741 від 17.02.2021, № 64691717 від 03.03.2021,

№ 64711078 від 03.03.2021, № 64921429 від 01.06.2021 на підставі пунктів 4, 19 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 17-40).

У відповідь на заяви 23.11.2023 до ПАТ «УКРІНБАНК» надійшов лист Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.11.2023

№ 59888/27.10-23 про відмову у винесенні постанов про закінчення виконавчих проваджень на підставі пунктів 4, 19 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 11-14).

Рішення про відмову, оформлене листом за підписом начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нідченка Д., обґрунтоване тим, що питання правомірності рішень Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб остаточно в судовому порядку не вирішено; згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа ПАТ «Український інноваційний банк» з кодом змінила найменування на ПАТ «Українська інноваційна компанія», 13.07.2016 проведено державну реєстрацію змін; в судовому порядку остаточно не вирішено питання щодо скасування реєстраційних дій щодо зміни найменування

ПАТ «УКРІНБАНК» на ПАТ «УКРІНКОМ»; в судовому порядку на даний час не визначено чи є ПАТ «УКРІНБАНК» та ПАТ «УКРІНКОМ» однією юридичною особою та який саме орган наділений повноваженнями на управління юридичною особою; відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023 у справі

№ 5002-17/1718-2011 «якщо існують судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення»; згідно постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 761/24136/15-ц «наявність норми пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено закінчення виконавчого провадження у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення»; згідно виконавчого документа боржником у виконавчому провадженні № 64921429 є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ УКРІНБАНК», а не юридична особа

ПАТ «УКРІНБАНК».

На думку заявника, вказані у листі Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) обставини, не можуть бути підставою для відмови у винесенні постанов про закінчення виконавчих проваджень № 64536741, № 64691717, № 64711078, № 64921429 згідно пунктів 4, 19 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи вимоги скарги суд виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 4, 19 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

За частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII за цим Законом підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами в передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частина перша, пункт 1 частини другої статті 18 Закону

№ 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, статтею 1 Закону № 1404-VIII законодавець урегулював, що примусове виконання рішень уповноваженими цим Законом органами та особами здійснюється у межах повноважень та у спосіб, що визначені, зокрема, Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Одним з таких актів є Закон № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон 4452-VI), який установлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати ФГВФО відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між ФГВФО, банками, НБУ, визначає повноваження та функції ФГВФО щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (стаття 1 цього Закону).

Відповідно до пункту 8 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4452-VI законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що йому не суперечить.

Тобто у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, приписи Закону № 4452-VI є спеціальними відносно приписів інших нормативних актів, що регулюють відповідні правовідносини. Подібна правова позиція щодо пріоритетності норм Закону № 4452-VI відносно інших законодавчих актів України під час розгляду спору в правовідносинах з банком була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 13.03.2018 у справі

№ 910/23398/16, від 29.08.2018 у справі № 127/10129/17, від 23.01.2019 у справі

№ 761/2512/18, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника (пункт 4 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VІІІ).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2023 № 5002-17/1718-2011 взяла до уваги зазначену правову норму та вважала, що вона має застосовуватися імперативно щодо всіх конкурсних вимог кредиторів неплатоспроможного банку, оскільки Закон № 4452-VІ визначає спеціальні процедури задоволення конкурсних вимог неплатоспроможного банку у відповідній черговості.

При цьому зробила виключення лише для випадків, якщо існують судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, оскільки стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення.

Так само, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 25.01.2023 № 750/3821/22 зауважив, що за змістом пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого провадження з цієї підстави можливе на стадії до відкриття виконавчого провадження. Оскільки виконавче провадження вже відкрите, повернення виконавчого документа неможливе. На підставі вказаної підстави (прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника) можливе закінчення виконавчого провадження (пункт 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження).

24.12.2015 Правлінням Національного Банку України було прийнято Постанову №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

22.03.2016 Правлінням Національного банку України на підставі пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" винесено постанову № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК". Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 10.08.2020 № 1485 було продовжено процедуру виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку та призначено уповноваженою особою Фонду на продовження процедури виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку ОСОБА_5 , та делеговано повноваження, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оскільки виконавчі провадження вже відкриті, з урахуванням рішень Нацбанку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника суб`єкт оскарження мав підстави прийняти рішення про закінчення виконавчих проваджень

№ 64536741, № 64691717, № 64711078, № 64921429, відкритих з примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.09.2020 у справі № 750/4901/20, згідно з пунктами 4, 19 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

Разом з тим, наразі триває розгляд справи № 913/266/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», результати розгляду якої, на думку самого ж заявника, вплине на вирішення справи, що розглядається.

Так, 15.05.2020 Господарським судом Луганської області постановлено ухвалу у справі №913/266/20, якою відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія». Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Дашка І.В.

В межах справи про банкрутство ухвалою від 03.06.2020 зобов`язано боржника - Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» () утриматись від передачі у володіння або користування рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, належних боржнику, без згоди розпорядника майна. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» () утриматись від передачі бухгалтерської документації боржника без згоди розпорядника майна.

Ухвалу від 15.05.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство оскаржено уповноваженою особою ФГВФО на продовження виведення з ринку ПАТ «УКРІНБАНК» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

05.10.2023 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справу передано на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, в тому числі з питань обсягу повноважень уповноваженої особи ФГВФО на продовження процедури виведення банку з ринку (зокрема, в ухвалі від 05.10.2023 касаційним господарським судом зазначено : «колегія суддів вважає, що питання визначення правового статусу юридичної особи - ПАТ «Укрінбанк»/ПАТ «Українська інноваційна компанія» та, відповідно, який саме орган/суб`єкт наділений повноваженнями на управління такою юридичною особою, потребує вирішення задля забезпечення дотримання принципу правової визначеності).

Ухвалою Верховного Суду від 17.10.2023 справу №913/266/20 за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в особі в.о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження виведення з ринку ПАТ «Український інноваційний банк» Міхно С.С. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 прийнято до провадження.

20.03.2024 суд дійшов висновку про необхідність передачі справи № 913/266/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У справі №750/17994/23, що наразі розглядається Деснянським районним судом м. Чернігова, однією з підстав відмови у винесенні постанов про закінчення виконавчих проваджень, відкритих на виконання судового рішення у справі

№ 750/4901/20 Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зазначено, що в судовому порядку на даний час не визначено, чи є ПАТ «УКРІНБАНК» та

ПАТ «УКРІНКОМ» однією юридичною особою та який саме орган наділений повноваженнями на управління юридичною особою.

Як вже зазначалось раніше, 05.10.2023 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справу №913/266/20 було передано на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, в тому числі з визначення питань обсягу повноважень уповноваженої особи ФГВФО на продовження процедури виведення банку з ринку, зокрема, в ухвалі від 05.10.2023р. касаційним господарським судом зазначено: «колегія суддів вважає, що питання визначення правового статусу юридичної особи - ПАТ «Укрінбанк/ПАТ «Українська інноваційна компанія» та, відповідно, який саме орган/суб`єкт наділений повноваженнями на управління такою юридичною особою, потребує вирішення задля забезпечення дотримання принципу правової визначеності».

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06.12.2007).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Відповідно до статей 17, 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади забезпечують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адміністративної практики, що відповідає Конвенції та практиці Суду.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення ЄСПЛ у справі «Артіко проти Італії»). Особливо це стосується права на доступ до правосуддя в світлі права на справедливий суд, а саме: на сподівання, що справа не лише буде розглянута, але й державна влада буде дотримуватися прийнятого судом у відповідній справі остаточного рішення, буде діяти з урахуванням встановлених в ньому юридичних фактів і прав осіб та забезпечуватиме таким чином виконання рішення суду.

При цьому в рішенні ЄСПЛ у справі «Шмалько проти України» суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право па доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).

У справі «Войтенко проти України» суд знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу «Брумареску проти Румунії»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

З урахуванням невизначеності правового статусу юридичної особи -

ПАТ «Укрінбанк/ПАТ «Українська інноваційна компанія» та, відповідно, органу/суб`єкта, наділеного повноваженнями на управління такою юридичною особою і виконання судових рішень, необхідності забезпечення дотримання принципу правової визначеності, про що зазначено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у справі №913/266/20, винесення суб`єктом оскарження постанови про закінчення виконавчих проваджень, ініційованих ОСОБА_3 , до визначення правого статусу вищевказаних юридичних осіб призведе до юридичної невизначеності та об`єктивного ризику порушення принципу ефективного доступу до суду. Натомість, після вирішення спору у справі №913/266/20 у боржника не буде правових перешкод для звернення до суб`єкта оскарження з вимогою про закінчення виконавчих проваджень № 64536741, № 64691717, № 64711078, № 64921429.

За таких обставин, закінчення виконавчих проваджень на підставі пунктів 4 та 19 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, якими передбачено закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника або прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника, наразі суперечитиме принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Частинами першою та третьою статті 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ураховуючи викладене, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 258 - 261, 352 - 354, 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на рішення начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нідченка Дмитра Євгеновича, дії та бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 12.04.2024.

Суддя