Провадження № 2/641/325/2024 Справа № 641/2829/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Богдан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про відібрання дітей,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Пікуліна Р.М. звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернувши їх батьку ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з 2013 року він ОСОБА_1 проходив службу у лавах Збройних сил України, присвячуючи своє життя та волю службі народові України.

28.08.2018 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 648.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у шлюбі народився син ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у шлюбі народився син ОСОБА_4 .

19.03.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_4 розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харькова у справі № 642/1120/21. Згідно зазначеного рішення суду, за згодою сторін, місце проживання неповнолітніх дітей було визначено з їх батьком - ОСОБА_1 . До жовтня 2021 року ОСОБА_1 разом зі своїми дітьми та своєю матір`ю мешкав у АДРЕСА_1 . Крім того дітьми піклувалась няня.

10 жовтня 2021 року ОСОБА_5 мати відповідача ОСОБА_2 відібрала дітей у няні та вивезла їх в невідомому напрямку, скориставшись відсутністю батька та в той час, коли матір позивача ОСОБА_1 перебувала у лікарні. Батько дітей неодноразово намагався зв`язатися та забрати дітей назад, але його спроби були безуспішними і за рекомендацією юристів він не став діяти самостійно та забирати дітей силою.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 53 від 09 лютого 2022 року синам позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 154 від 25 травня 2022 року встановлено опіку над його дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном призначено ОСОБА_2 . Враховуючи, що вищезазначені рішення прийняті на підставі не повно з`ясованих обставин і на підставі недостовірних заяв та документів поданих ОСОБА_2 , подано заяву про їх скасування до органів опіки від ОСОБА_1 .

З метою повернення дітей ОСОБА_1 був вимушений подати заяву про звільнення із лав Збройних сил України.

13 березня 2023 року на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.03.23 року № 65-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби. На теперішній час ОСОБА_1 має намір присвятити життя своїм дітям сину ОСОБА_6 та сину ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, позивач був вимушений звернутися до суду із позовом.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позовних вимог просив відмовити, відзив на позов не подав.

У судове засідання представник третьої особи не з`явився, в наданих до суду письмових поясненнях просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував. При цьому посилався на те, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000781 від 10 жовтня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Малолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виконавчим комітетом Харківської міської ради 09.02.2022 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було надано статуси дітей, позбавлених батьківського піклування, у зв`язку із загибеллю матері, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та арештом батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 10.10.2021 слідчим відділом відділу поліції № 2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, відповідно до п. 24 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою КМУ від 24.09.2008 № 866. Малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_10 влаштовані під опіку дядька, ОСОБА_2 , який на даний час забезпечує їх потреби, займається їх утриманням, вихованням та медичним спостереженням. У зв`язку з повномасштабною війною рф проти України та активними бойовими діями у м. Маріуполі, обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 був знищений та в подальшому, за клопотанням Лівобережної окружної прокуратури Донецької області втрачені матеріали кримінального провадження відновлені. На запит Департаменту служб у справах дітей ХМР 19.03.2024 від Лівобережної окружної прокуратури Донецької області надійшла інформація про те, що 06.03.2024 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 оголошено у розшук та надано дозвіл на затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

28.08.2018 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 648.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 19) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 18).

19.03.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_4 розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харькова у справі № 642/1120/21. Згідно зазначеного рішення суду, за згодою сторін, місце проживання неповнолітніх дітей було визначено з їх батьком - ОСОБА_1 , рішення набрало законної сили 20 квітня 2021 року (а.с. 20-21).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 53 від 09 лютого 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, в зв`язку з тим, що мати дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Батько дітей ОСОБА_1 згідно з ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.01.2022 року перебуває під вартою у Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор» (а.с. 7-8).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 154 від 25 травня 2022 року встановлено опіку над малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном призначено ОСОБА_2 (а.с. 9-10).

З 2013 року ОСОБА_1 проходив службу у лавах Збройних сил України, 13 березня 2023 року на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.03.23 року № 65-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби.

Крім того, судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000781 від 10 жовтня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У зв`язку з повномасштабною війною рф проти України та активними бойовими діями у м. Маріуполі, обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 був знищений та в подальшому, за клопотанням Лівобережної окружної прокуратури Донецької області втрачені матеріали кримінального провадження відновлені.

06.03.2024 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 оголошено у розшук та надано дозвіл на затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини, застосовуючи Конвенцію, зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: (a) у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; (b) у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.

У частині сьомій статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто при розгляді справ, що стосуються визначення місця проживання дітей, насамперед ураховуються інтереси дітей.

Під час розгляду цієї справи суд встановив, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 53 від 09 лютого 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, в зв`язку з тим, що мати дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Батько дітей ОСОБА_1 згідно з ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.01.2022 року перебував під вартою у Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор», оскільки обвинувачувався у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відносно ОСОБА_4 (а.с. 7-8).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 154 від 25 травня 2022 року встановлено опіку над малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном призначено їх дядька ОСОБА_2 (а.с. 9-10).

Тобто, у контексті статті 162 СК України вказані вище заходи встановлення опіки над дітьми були вчинені як способи захисту прав та інтересів дітей із врахуванням їх найкращих інтересів.

На час звернення до суду з позовом про повернення дітей позивач, їхній батько, перебуває у розшуку.

Згідно з частиною третьою статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Разом з тим, як відповідно до частини третьої статті 170 СК України, так

і з огляду на Конвенцію, для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини, відпали.

Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам (частина третя статті 163 СК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів умисного ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків опікуна та реальності загрози для життя та здоров`я дітей, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Інших беззаперечних доказів для задоволення позову позивач не надав.

Таким чином, суд виходить із пріоритету якнайкращих інтересів дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, та вважає, що з урахуванням встановлених фактичних обставин, приходить до висновку про відсутність підстав для відібрання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у опікуна ОСОБА_2 .

Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 152, 155, 167, 170 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12,13,81,141,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про відібрання дітей залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, ЄРДПОУ 26489104, місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Суддя: М. В. Богдан