РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю. М.

з участю: секретаря Лозинського Т-Р. А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей ,-

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову зазначає, що 12.08.2006 року між ним та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстровано у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2590. У даному шлюбі народилось двоє дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.06.2022 року шлюб між ним та ОСОБА_5 розірвано. Діти від народження проживали з обома батьками, однак ОСОБА_5 почала зловживати алкоголем, у зв`язку з чим родина розпалась. Обоє дітей проживають разом з батьком та знаходяться на повному його утриманні, мають сталі соціальні зв`язки, місце навчання. Матір усунулась від будь якого спілкування з дітьми, в утриманні дітей жодної участі не приймає. Просить позовні вимоги задоволити.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що після розлучення та продажу житла позивачем, в якому відповідачка постійно проживала з дітьми, вимушена була виїхати на заробітки за кордон, та домовилася з позивачем, що діти тимчасово проживатимуть з батьком. Більше того, в період проживання дітей з батьком, відповідач несла та продовжує нести витрати на утримання дітей, перебуваючи за кордоном, навіть не маючи постійної роботи, відповідачка передавала кошти дітям. Відповідачка постійно намагається спілкуватись із синами, турбуватись їхнім навчанням та дозвіллям, спілкується із вчителями, тренером, батьками друзів її дітей та навіть родичами позивача. Зауважує, що відповідачці відомо, що позивач налаштовує усіх зусиль аби забезпечити себе роботою, житлом та мати можливість приймати участь в матеріальному утриманні дітей. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили такі задоволити.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, у задоволенні позову просив відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

Представник третьої особи підтримав наявний в матеріалах справи висновок.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справи, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.06.2022 року у справі №450/410/22 розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який було зареєстровано 12.08.2006 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2590.

Згідно податкових декларацій ФОП ОСОБА_1 задекларував наступні доходи: за 2021 рік 1 413 995 грн.; за 2020 рік 392 090 грн.; за 2019 рік 477 790 грн.

Згідно довідки ЛКП «Південне» від 07.03.2023 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Акту від 07.03.2023 року ЛКП «Південне», із слів сусідів квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ОСОБА_7 , 2010 року народження проживає за адресою: АДРЕСА_4 , без реєстрації.

Згідно характеристики ЛКП «Південне» від 20.03.2023 року громадянин ОСОБА_1 народився 1983 році, проживає на території ЛКП «Південне» за адресою: АДРЕСА_4 . Скарг від сусідів на ОСОБА_1 в ЛКП «Південне» не поступало.

Також ОСОБА_1 з 10.03.2023 року являється фінансовим директором у ФОП ОСОБА_8 з посадовим окладом 6 700 грн.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , про що зроблено актовий запис №860.

Згідно довідки Вищого приватного навчального закладу Львівський медичний фаховий коледж «Монада» №784 від 22.03.2023 року, ОСОБА_6 є студентом 1 курсу, відділення лікувальної справи, платної, денної форми навчання.

Згідно характеристики громадської організації «Дитячо юнацька школа футбольний клуб «Львів» від 17.03.2023 року, ОСОБА_6 , 2007 р.н., займається футболом в ДЮШ ФК «Львів» з 2016 року, проявив себе як вихована дитина та юнак, на змаганнях проявляє самостійність та дисциплінованість. Крім того, ОСОБА_6 за час навчання зарекомендував себе як студент з достатніми інтелектуальними здібностями, до навчальних обов`язків відноситься добросовісно.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблено актовий запис №2415.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 26.08.2021 по 29.09.2022 проживав за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно довідки Ліцею №46 імені В`ячеслава Чорновола Львівської міської ради від 21.03.2023 №01/37, ОСОБА_7 дійсно навчається в ліцеї.

Згідно характеристики громадської організації «Дитячо юнацька школа футбольний клуб «Львів» від 17.03.2023 року, ОСОБА_7 , 2010 р.н., займається футболом з 2017 року, за цей період проявив себе як вихована, старанна дитина. Крім того, ОСОБА_7 являючись учнем сьомого класу, має хороший фізичний і достатній розумовий розвиток, однак навчався не в міру своїх можливостей. Впродовж останніх місяців ОСОБА_9 виявляє позитивне ставлення до навчання, не пропускає уроки.

Згідно відповіді Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 18.10.2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 перетнула державний кордон 13.01.2023 року у пункті пропуску Краківець.

Відповідно до положень частин четвертої шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, згідно висновку про недоцільність визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 29.06.2023 року №260001-вих-79459, встановлено, що між батьками не існує спору щодо визначення місця проживання дітей, неповнолітній ОСОБА_6 може самостійно визначати місце свого проживання, керуючись п.72 Порядку, ст.160 Сімейного кодексу України, станом на сьогодні, не доцільно визначати місце проживання неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із одним з батьків.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтями 141,150,153,155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положеньстатті 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків.

Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

При розгляді справи судом було заслухано думку дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які повідомили, що живуть з татом, матір з ними не спілкується, вона часто їх ображала, випивала. Хочуть проживати з батьком, не зважаючи на повернення матері в Україну.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Враховуючи те, що умови проживання позивача є належними для проживання дітей, діти доглянуті та всі забезпечені, відвідують школу та гуртки за місцем фактичного проживання, то суд, вважає, що відсутні виняткові обставини, коли діти можуть бути примушені проживати з кимось одним з батьків.

Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з батьком відповідає інтересам дітей, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог.

Крім цього, визначення місця проживання дітей разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 273,354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та стягнення аліментів задоволити.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з їх батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 ;

Відповідач: ОСОБА_10 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_7 ;

Третя особа: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, адреса: 79057, вул. Генерала Чупринки, 85, м. Львів

Повний текст рішення виготовлено 11.04.2024 року.

Суддя Ванівський Ю. М.