КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4033/23
Провадження № 2/552/401/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Лихошвай А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості посилаючись на те, що відповідач 04 грудня 2015 року підписала Заяву-договір № 901/2112941-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки з встановленим кредитним лімітом (кредитна картка «Класична»), зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач порушує зобов`язання за кредитним договором, станом на 29 червня 2023 року утворилась заборгованість у сумі 73 983 грн. 79 коп., яка складається з заборгованості по основному боргу у розмірі 36 389 грн. 92 коп., заборгованість за (простроченими) відсотками у розмірі 31 046 грн. 47 коп., заборгованість за (простроченою) комісією у розмірі 6 547 грн. 40 коп., яку просив стягнути разом з судовими витратами.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження.

У судове засідання представник позивача АТ «Таскомбанк» не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Предстанвик відповідача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відстутність та відсутність відповідача, надала суду відзив на позовну заяву. Позовні вимоги визнають частково в частині суми основного боргу в іншій частині просили відмовити, оскільки заявлена заборгованість за відсотками та комісією є непропорційно великим порівняно із сумою боргу.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору позивачем надано до суду заяву-договір № 901/2112941-СК.

У заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 підписанням цієї заяви-договору акцептувала публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на веб-сайті банку, і беззастережно приєдналася до умов договору.

Відповідно до умов вищевказаного договору, АТ «Таскомбанк» встановив позичальнику кредитний ліміт на умовах, зазначених в Заяві-договорі, а позичальник зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, згідно умов договору.

Так, відповідно до умов заяви договору позичальника на отримання кредитного ліміту, позичальнику ОСОБА_1 оформлено Кредитну картку «Класична» із встановленим мінімальним кредитним лімітом 1 000 грн.,так і максимальним лімітом 100 000 грн., що погоджена в умовах надання та обслуговування кредитної лінії, з процентною ставкою за користування кредитним лімітом відповідно до діючих у Банку Тарифів та обраного позичальником пакету послуг.

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 29 червня 2023 року утворилась заборгованість у сумі 73 983 грн. 79 коп., яка складається з заборгованості по (простроченому) основному боргу у розмірі 36 389 грн. 92 коп., заборгованість за (простроченими) відсотками у розмірі 31 046 грн. 47 коп. за заборгованість за (простроченою) у розмірі 6547 грн. 40 коп.

Зобов`язання щодо надання коштів банком виконані, проте відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до порушення прав позивача.

Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки та комісію.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04 грудня 2015 року, посилався на «Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення Договору на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки ( з встановленням Кредитного ліміту) Кредитна картака «Класична» зі всіма додатками до нього, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» та додаток № 1 до Протоколу № 26-1 засідання Тарифного комітету АТ «Таскомбанк» від 01.12.2015 року, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: плата за користування коштами, процентна ставка та комісія.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Пакет послуг та Публічні пропозиції АТ «Таскомбанка» розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-договір № 901/2112941-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Публічні пропозиції АТ «Таскомбанк», що розміщені на офіційному сайті позивача (www.tascombank.com.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин ( 04 грудня 2015 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (18 липня 2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Публічні пропозиції, відсутність у заяві-договорі домовленості сторін щодо нарахування штрафних санкцій та відсотків, наданий банком Витяг з Публічної інформації не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Публічні пропозиції з АТ «Таскомбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві-договорі позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому пропозицій та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» та додаток № 1 до Протоколу № 26-1 засідання Тарифного комітету АТ «Таскомбанк» від 01.12.2015 року, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04 грудня 2015 року шляхом підписання заяви-договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотківта комісії за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, яка в силу ст. 263 ЦПК України повинна бути врахована при застосуванні судами аналогічних норм права.

Враховуючи, що заява договір позичальника, яка підписана відповідачем не містить визначену відсоткову ставка за користування кредитом, тому підлягає до стягнення лише сума (простроченого ) основного боргу .

Що стосується умов надання та обслуговування Кредитної лінії наданих позивачем, то вказані умови визначені як приклад при отриманні як мінімального кредитного ліміту 1 000 грн. так і максимального 100 000 грн., та взагалі не містять розрахунку погашення кредитних коштів отриманих відповідачем.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за (простроченою) основною сумою боргу у розмірі 36 389 грн. 92 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позовні вимоги задоволено на 49,2 %, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1320 грн. 53 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263- 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за заявою-договором № 901/2112941-СК від 04 грудня 2015 року в сумі 36 389 грн. 92 коп. та судові витрати у розміоі 1320 грн. 53 коп, а всього 37 710 грн. 45 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», місце знаходження м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ідентифікаційний код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головуючий Ж.В. Кузіна