Справа № 214/1260/24
02 квітня 2024 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
секретаря судового засідання Сотнікової А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/1260/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, -
Представники: від позивача адвокат Трофименко М.В.,
ОСОБА_1 та адвокат Трофименко М.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулися до суду з позовною заявою 07.02.2024, в якій просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у загальному розмірі 78 680 грн. 57 коп.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що сторони перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2017 у справі №214/1380/17 було розірвано. Від шлюбу вони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2017 у справі №214/551/17 присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Не зважаючи на те, що ОСОБА_2 справно сплачує аліменти на утримання сина та не допускає виникнення заборгованості, він не бере жодної участі у несенні додаткових витрат на утримання сина, пов`язаних з його розвитком, навчанням, здоров`ям та забезпеченням усім необхідним для життя. Малолітній ОСОБА_3 навчається у Криворізькій гімназії №21 КМР з елементами дистанційної форми навчання. Для забезпечення навчання сина у такому режимі ОСОБА_1 придбала ноутбук Aser Aspire 3, аксесуари до нього, мобільний телефон Xiaomi Redmi 9C, аксесуари до телефону, загальною вартістю 27 430 грн. 00 коп. Крім того, для особистого користування дитині вона придбала ліжко «Скандинавія» вартістю 9 635 грн., стілець Alfa GTP freestyle OH-6C-2P вартістю 1605 грн., одяг вартістю 3 134 грн., футбольний м`яч вартістю 960 грн., самокат 6 300 грн., шлем велосипедний 890 грн., захист дитячий 530 грн., велосипед 6 000 грн. (+ 600 грн. банківські послуги за перерахунок коштів), іграшки 1 568 грн. Крім того, малолітній ОСОБА_3 навчається у комунальному закладі спеціалізованої мистецької школи «Музична школа №5» КМР на художньому відділі з 01.01.2023 по теперішній час та відвідує заняття за таким розладом: вівторок ліплення та декоративне мистецтво, четвер основи образотворчої грамоти. Для навчання дитини у вказаному закладі позивач придбала синові увесь необхідний інвентар загальною вартістю 4 223 грн. 60 коп. Додатково малолітній ОСОБА_3 відвідує гурток «Джура» в КПНЗ «ЦТКЕУМ» «Мандрівник» КМР з 18.10.2023 та дотепер згідно з графіком роботи гуртка. Для цього вона придбала синові рукавиці для змішаних єдиноборств вартістю 545 грн. Також позивач зазначила, що їх з відповідачем малолітній син часто хворіє, а відтак на лікування сина та придбання ліків за період 2022-2023 р.р. вона витратила загалом 15 259 грн. 97 коп. Загальна сума додаткових витрат, витрачених позивачем на сина, складає 78 680 грн. 57 коп. Враховуючи визначений ст.141 СК України принцип рівності обов`язку батьків по утриманню дитини, неможливість її самостійно у повній мірі забезпечувати сина усім необхідним зважаючи на низький рівень доходів, який складає виключно її пенсія по інвалідності, позивач просить відшкодувати понесені нею додаткові витрати шляхом їх стягнення з відповідача у судовому порядку. Компенсувати витрати добровільно відповідач відмовляється, а її звернення з цього приводу ігнорує.
Ухвалою суду від 12.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.79).
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Трофименко М.В. у ході розгляду справи позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Зважаючи на повторну неявку відповідача в судове засідання, просили справу розглянути за їх відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, викликався неодноразово у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило, правом на подання відзиву не скористався.
Оцінюючи характер процесу, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву, суд постановив ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача та її представника проти заочного розгляду справи.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 07.06.2014 між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області.
Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що слідує зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21.04.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.8).
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2017, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи №214/1380/17, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.15).

Позивач ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , однак з 25.03.2022 перебувають на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради як внутрішньо переміщені особи та мають зареєстроване й фактичне місце перебування за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6, 9, 12). Відповідач ОСОБА_2 мешкає окремо та має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.87, 89).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.10.2017, ухваленим при розгляді справи №114/551/17, присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно за період з 26.01.2017 до 08.07.2017, а з 08.07.2017 та до досягнення дитиною повноліття у 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Як вказувала позивач, аліменти на утримання сина відповідач сплачує належним чином, заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня.

ОСОБА_3 є учнем Криворізької гімназії №21 КМР, з 01.09.2023 приступив до освітнього процесу з елементами дистанційної форми навчання, що підтверджується довідкою від 31.10.2023 №02.1-15/107, виданою директором КГ №21 КМР (а.с.13).

Із 01.10.2023 ОСОБА_3 навчається у комунальному закладі спеціалізованої мистецької освіти «Музична школа №5» (наказ №174 від 02.10.2023) та відвідує заняття за таким розкладом: вівторок ліплення, декоративне мистецтво; четвер основи образотворчої грамоти (а.с.14). Крім того, з 18.10.2023 малолітній ОСОБА_3 відвідує гурток «Джура» в комунальному позашкільному навчальному закладі «Центр туризму, краєзнавства та екскурсій учнівської молоді «Мандрівник» КМР згідно з графіком роботи гуртка (а.с.16).

Звертаючись до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , позивач вказувала, що вона є інвалідом, перебуває у скрутному матеріальному становищі та не в змозі самостійно нести усі додаткові витрати на утримання сина, пов`язані з його дистанційним навчанням, відвідуванням гуртків для його розвитку, а також витрат, пов`язаних з його лікуванням та задоволенням інших життєвих потреб. Надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Як вбачається з положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно зі ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаної матеріально-правової норми вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, а їх розмір повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, зокрема випадків, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до тих чи інших занять тощо). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. За своїм характером ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Правові висновки з цього приводу викладені Верховним Судом у постановах від 20.03.2019 у справі №183/1679/17, від 12.12.2019 у справі №756/4947/17-ц, від 01.04.2020 у справі №521/16268/18, від 08.12.2021 у справі №607/12170/20.

Таким чином, виходячи з визначеного ст.141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, який узгоджується з положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», та аналізу вказаних норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що обов`язок участі у додаткових витратах на дитину по своїй суті є самостійним та окремим від обов`язку по утриманню дитини та покладається на обох батьків рівною мірою незалежно від того, з ким проживає дитина, у зв`язку з чим при визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому суд наголошує, що судове доказування це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, до додаткових витрат на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 позивач віднесла:

-витрати, пов`язані з дистанційним навчальним процесом дитини придбання ноутбуку Aser Aspire 3 19 999 грн. (а.с.17), бездротових навушників 369 грн. (а.с.18), мишки бездротової 379 грн. (а.с.19), мобільної батареї (пауербанк) 599 грн. (а.с.19), мобільного телефону Xiaomi Redmi 9C 5 597 грн., бездротових навушників до телефону 289 (а.с.20), зарядного адаптеру та кабелю 198 грн. (а.с.21); рюкзака та канцелярського приладдя (а.с.34, 35, 36, 37, 38),

-витрати на задоволення життєвих потреб дитини та дозвілля придбання спального ліжка вартістю 9 635 грн. (а.с.22), стільця 1605 грн. (а.с.23), одягу та взуття (а.с.24-31), футбольного м`яча 960 грн. (а.с.40), самокату 6300 грн. (а.с.41), велосипедного шлему 1420 грн. (а.с.41), велосипеду 6000 грн. (а.с.42), іграшок (а.с.44, 45, 46, 48), парасольки (а.с.45),

-витрати, пов`язані з відвідуванням дитиною мистецької школи (а.с.32, 33, 39), оплатою занять у школі 600 грн. (а.с.43), придбання рукавичок для змішаних єдиноборств 545 грн. (а.с.49),

-витрати на лікування, медичні обстеження та придбання ліків (а.с.50-71).

Загальна сума додаткових витрат, витрачених позивачем на сина, за її підрахунками, складає 78 680 грн. 57 коп., які вона просить стягнути з відповідача у повному обсязі.

Аналізуючи заявлені позивачем витрати, суд вважає, що в розумінні ст.185 СК України до додаткових витрат на утримання малолітнього ОСОБА_3 можливо віднести такі: придбання ноутбуку Aser Aspire 3 19 999 грн. (а.с.17), бездротових навушників 369 грн. (а.с.18), мишки бездротової 379 грн. (а.с.19) як витрати, пов`язані з дистанційним навчанням дитини, оскільки зважаючи на форму навчання за своїм характером вони дійсно є додатковими; витрати, пов`язані з відвідуванням дитиною мистецької школи 1646 грн. 10 коп. (а.с.32, 33, 39), оплатою занять у мистецькій школі за 3 місяці 600 грн. (а.с.43), придбання рукавичок для змішаних єдиноборств 545 грн. (а.с.49), витрати на проходження обстеження 495 грн. (а.с.59). Загальна вартість таких витрат складає 24 033 грн. 10 коп.

Витрати, пов`язані з придбанням одягу, взуття, канцелярського та шкільного приладдя, іграшок, ліжка, стільця, мобільного телефону та аксесуарів до нього за своїм характером не є додатковими витратами, а витратами, що здійснюються за рахунок аліментів на утримання дитини, заборгованість по яким у відповідача, як вказувала позивач, відсутня. Такі витрати є звичайними витратами, фактично спрямованими на задоволення загальних потреб дитини та не обумовлені особливими обставинами, які б визначали їх понесення позивачем у розумінні додаткових. Відтак, правові підстави для їх компенсації шляхом стягнення з відповідача відсутні. При цьому суд зауважує, що у випадку недостатності розміру присуджених аліментів позивач як одержувач аліментів не позбавлена права звернутися до суду із позовною заявою про збільшення їх розміру за наявності підстав для цього з їх доказовим підтвердженням. При цьому, позивач має зважити, що виконання обов`язку з утримання дитини покладається на обох батьків рівною мірою та обопільно, а відтак позивач зобов`язана матеріально забезпечувати сина, його повноцінний розвиток нарівні з відповідачем.

Посилання позивача на придбання для малолітнього сина ліків, медичних препаратів, пов`язаних з його захворюваннями суд оцінює критично, оскільки з наданих суду платіжних доручень, квитанцій неможливо встановити придбання їх саме в інтересах дитини. Відповідно до наданої виписки з медичної картки ОСОБА_3 (а.с.10), останній дійсно протягом 2022-2023 р.р. звертався за медичною допомогою з приводу захворювання гострим бронхітом, однак на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні не перебував, будь-які лікувальні рекомендації у виписці відсутні. Разом з тим, вказані у виписці захворювання у дитини є періодичними, доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку, має хронічні захворювання чи потребу у прийомі медичних препаратів, квитанції на придбання яких долучені до позову, ОСОБА_1 на підтвердження заявлених вимог суду не надала. Що стосується квитанції на понесення витрат на пломбування у стоматологічному кабінеті, то позивачем не надано доказів, що такі витрати були здійснені саме в інтересах малолітнього ОСОБА_3 (а.с.70). Відтак, у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Крім того, пред`являючи вимогу про стягнення додаткових витрат з відповідача на утримання їх дитини в повному обсязі, позивач фактично переклала обов`язок участі в їх сплаті виключно на відповідача за відсутності будь-яких поважних на те причин та мотивів необхідності відступлення від принципу рівності його виконання обома батьками. Хоча й позивач ОСОБА_1 має інвалідність за загальним захворюванням з переоглядом 01.10.2024, що слідує з довідки до акта огляду МСЕК №552627 від 07.09.2023 (а.с.6), однак це не виключає можливість її трудової діяльності з урахуванням обмежень за групою інвалідності.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову частково знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку про доведеність понесених позивачем додаткових витрат на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у загальному розмірі 24 033 грн. 10 коп. Відтак, дотримуючись принципу рівності обов`язку обох батьків в несенні додаткових витрат на дитину суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача половину таких витрат, що складає 12 016 грн. 55 коп.

Підстав, які б визначали присудження додаткових витрат шляхом їх періодичного чи постійного стягнення з відповідача, судом не встановлено.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 016 грн. 55 коп. в рахунок відшкодування понесених нею додаткових витрат на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його підписання. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації місця перебування як внутрішньо переміщені особи: АДРЕСА_2 .

Адвокат Трофименко Марина Володимирівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4814 від 12.06.2020, адреса робочого місця: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інн НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя О.І. Євтушенко