справа № 754/8519/24 провадження № 22-ц/824/84/2024головуючий у суді І інстанції Панченко О.М. суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Вовченко Світланою Михайлівною на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва видав судовий наказ у справі №754/8519/23 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_1 .

Судом наказано стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 23.06.2023 року і до досягнення старшим сином повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 268,40 грн.

23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, в порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.

Мотивував заяву тим, що, судом під час видачі судового наказу не були встановлені обставини добровільного та цілковитого забезпечення дітей батьком, який майже повністю закриває усі необхідні для дітей витрати, однак заявниця ОСОБА_2 умисно не повідомила вказаних фактів суду. Натомість заявниця жодним чином фінансово не приймає участі в утриманні дітей, таких доказів вона не надала та не в змозі надати. Крім того, місце проживання дітей зареєстроване за місцем проживання боржника. Вказані обставини судом при винесенні судового наказу не враховані, а тому, на його думку, судовий наказ підлягає скасуванню.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перегляд судового наказу від 29 червня 2023 року за нововиявленими обставинами та залишено відповідне судове рішення в силі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судові витрати пов`язані з розглядом даної справи у зв`язку із наданням професійної правничої допомоги у сумі 8 000,00 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Вовченко Світлану Михайлівну, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд не надав можливість стороні боржника надати письмові пояснення у судовому засіданні щодо поданої заяви, оскільки, за наявності клопотання про відкладення, розглянув справу за відсутності боржника та його представника.

Видаючи судовий наказ про стягнення аліментів суд першої інстанції порушив норми цивільного процесуально права, оскільки між сторонами існує спір, що унеможливлює розгляд заяви про стягнення аліментів у наказному провадженні. Також, в порушення вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, суд не звернувся до відповідного територіального органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Вказане призвело до порушення правил територіальної підсудності при розгляді заяви про видачу судового наказу, оскільки ані заявник, ані боржник не зареєстровані у Деснянському районі м. Києва.

Додатково апелянт зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу. Так, в порушення умов договору про правову допомогу вартість наданих послуг сплачено не 12 листопада 2023 року, а 17 листопада 2023 року; надана суду квитанція не містить відомостей про оплату правничої допомоги у графі «призначення платежу», зазначено про переказ власних коштів; дата внесення коштів йде після дати укладення Договору та передує даті підписання Акту виконаних робіт.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Вовченко Світланою Михайлівною на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

19 лютого 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Мельник А.І. подав відзив, у якому заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року законною та обґрунтованою.

Заперечуючи проти доводів апелянта, вказав, що заявниця ОСОБА_2 хоч фактично і проживає у Солом`янському районі м. Києва, однак зареєстрована в Деснянському районі м. Києва, а тому заяву про видачу судового наказу правомірно подано за правилами альтернативної підсудності, визначеними ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Факт реєстрації дітей з ОСОБА_1 не свідчить про їх перебування на утриманні боржника. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є безумовним.

Крім того, спору між сторонами щодо місця проживання дітей немає, рішення органів опіки та піклування про встановлення місця проживання дітей не приймалося.

Апелянт зазначає, що процесуальні недоліки розгляду справи не вважаються нововиявленими обставинами.

Також, вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо співмірності гонорару адвоката з часом витраченим на участь у даній справі. Витрати ОСОБА_2 є дійсними, а сума гонорару відповідає як договору про правову допомогу так і обсягу наданих послуг.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Вовченко С.М. вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник - адвокат Мельник А.І. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 29 червня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які покликається заявник, як на підставу для перегляду судового наказу не є нововиявленими. Крім того, надані заявником докази, зокрема копія витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, копія Договору купівлі-продажу земельної ділянки, квитанції за оплату водопостачання, електроенергії, одягу, відпочинку, за своєю суттю не є доказами, якими підтверджуються нововиявлені обставини. Також суд зазначив, що батько зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей незалежно від надання їм добровільно матеріальної допомоги, а тому його доводи про те, що він добровільно надає матеріальну допомогу не є нововиявленою обставиною для перегляду судового наказу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Частиною 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

29 червня 2023 року Деснянським районним судом м. Києва видано судовий наказ відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України (вимога про стягнення аліментів у частці від доходу), а тому його може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Видаючи судовий наказ, суд першої інстанції на виконання п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України зазначив, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» визначено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до пункту 4 вказаної постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 7 вищевказаної постанови передбачено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Зазначені висновки викладені Вищим спеціалізованим судом України в ухвалі від 08 червня 2017 року у справі №231/32/2012.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).

Звернувшись до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 послався на ту обставину, що добровільно забезпечує дітей та несе більшість витрат на їх утримання, що не було враховано судом.

Однак, зазначене у розумінні ст. 423 ЦПК України не є нововиявленою обставиною та з огляду на специфіку наказного провадження, яке є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

При цьому, надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та, згідно з ч. 1 ст. 180, ч. 5 ст. 183 СК України, не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

Хибними також є доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції правил підсудності при розгляді заяви про видачу судового наказу, оскільки вказане не впливає на розгляд заяви по суті та спростовується відміткою у паспорті ОСОБА_2 про реєстрацію з 24 березня 1992 року за адресою: АДРЕСА_2 , тобто в межах Деснянського району м. Києва.

При цьому, реєстрація спільних дітей за однією адресою з боржником не заперечується заявником, а на підтвердження фактичного проживання дітей з матір`ю за іншою адресою надано Акт №79 від 20 листопада 2023 року.

Таким чином, оцінюючи обставини, на які послався заявник, як на підставу для перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що зазначене не є нововиявленими обставинами.

Також, суд першої інстанції правильно визначився з тим, що наведені заявником у якості нововиявлених обставини, були відомі на час розгляду справи, не входять до предмета доказування у справі та не могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, оскільки, виходячи з аналізу ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України розмір аліментів які присуджуються за судовим наказом, чітко зафіксований і не залежить від наведених апелянтом обставин.

Разом з тим, колегія суддів вважає за доцільне роз`яснити боржнику, що відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Отже, оскільки заявником не було доведено передбачених ст. 423 ЦПК України підстав для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами, судом першої інстанції правомірно було відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його заяви про перегляд судового наказу у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Щодо розгляду заяви судом за відсутності ОСОБА_1 та його представника, колегія суддів зазначає таке.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 429 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

З матеріалів справи встановлено, що про судове засідання, призначене для розгляду заяви 28 листопада 2023 року о 09:40 год., представник ОСОБА_1 - адвокат Прилепа Р.А. був повідомлений належним чином під розписку 22 листопада 2023 року.

При цьому, клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи подане адвокатом Прилепою Р.А. сформовано в системі «Електронний суд» 28 листопада 2023 року та того ж дня надійшло до суду о 10:03 год., тобто після закінчення судового засідання та оголошення судом вступної та резолютивної частин ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Отже, оскільки представник ОСОБА_1 про розгляд заяви був повідомлений належним чином (завчасно та у встановленому законом порядку), обставин, які перешкоджали завчасно подати клопотання про відкладення не зазначив ні у клопотанні ні в апеляційні скарзі, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд першої інстанції мав підстави для розгляду заяви за його відсутності.

Колегія суддів констатує, що розгляд заяви судом за відсутності представника ОСОБА_1 не призвів до неправильного вирішення питання, оскільки протилежного із доводів апеляційної скарги не вбачається.

Крім того, на переконання колегії суддів, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, та виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з дотриманням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, правомірно вважав заявлені представником ОСОБА_2 до стягнення з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. такими, що відповідають критерію розумності, є співмірними із виконаною адвокатом роботою, а їх відшкодування, не становитиме надмірний тягар для апелянта.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доводам заявника, на думку апеляційного суду, спростовуються змістом оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в мотивувальній частині якої зазначено відповідні мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов відповідних висновків, не погодившись із аргументами боржника.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки всіх доказів та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Вовченко Світланою Михайлівною на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей - залишити без змін.

Головуючий: Судді:Р.В. Березовенко О.Ф. Лапчевська Г.І. Мостова
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2024 року.