Справа №155/610/24
Провадження №2/155/245/24
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 квітня 2024 року місто Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Яремчук С.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Споживчий центр» про захист прав споживача банківських послуг, шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігор Сергійович,

ВСТАНОВИЛА:

09 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «ФК «Споживчий центр» про захист прав споживача банківських послуг, шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С.

Одночасно представником позивача було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанову Верховного Суду №743/1481/21 від 19 жовтня 2022 року.

Вивчивши матеріали позову та додані до нього додатки, суддя приходить до наступного висновку.

Підстави для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати визначені ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (з наступними змінами), при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні позову споживачем.

Однак, позивачем оскаржується виконавчий напис нотаріуса про стягнення заборгованості, яка виникла за договором кредиту, а не звернення стягнення на предмет іпотеки/застави.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-XII (з наступними змінами), споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. При цьому Законом України №1734-VІІІ від 15 листопада 2016 року виключений п. 23 зазначеної статті, який визначав термін споживчого кредиту.

Позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №638/6060/18 (провадження №61-2657св/19) зверталась увага, що для застосування ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» має бути встановлено, що позов пов`язаний з порушенням прав споживача.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, у даному випадку, позивач не може керуватися ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Крім того, в ухвалі від 27 травня 2021 року, постановленої у цивільній справі №320/10834/18, Верховний Суд дійшов висновку, що позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не пов`язаний із захистом прав споживачів.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року справа №757/40852/17, провадження №61-3024св21, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Так, у постанові ВС від 24 лютого 2022 року по справі №336/7773/21, предметом розгляду якої були саме вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ВС вказав, що позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з вчиненням його з порушенням законодавства, не є спором пов`язаним з захистом прав споживачів. Враховуючи відсутність спору щодо захисту прав споживачів та наявність спору, пов`язаного із обставинами виконавчого провадження, позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, має сплачувати судовий збір.

Отже, для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

В даному випадку предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто матеріально-правові відносини, які виникли з приводу вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису та на підставі якого було стягнуто з боржника кошти, а не відносини, які виникли з приводу надання позивачу кредиту.

Разом з тим, представником позивача не обґрунтовано, як позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, пов`язані з правами позивача як споживача, та які саме права споживача, визначені спеціальним законом, є порушеними та підлягають захисту в обраний позивачем спосіб.

Отже, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а відповідно позивачем має бути сплачено судовий збір у розмірі передбаченому Законом України «Про судовий збір», докази такої сплати надати суду.

Таким чином, враховуючи, що звільнення від сплати судового збору судом є правом, а не обов`язком суду, вимога про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки законні підстави для звільнення судового збору відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було заявлено 1 (одну) позовну вимогу немайнового характеру.

Так, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлена у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3028 гривень.

Відтак, 0,4 відсотки прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1211,20 гривень.

Тому, позивачу необхідно сплати судовий збір у розмірі 1211,20 гривень та надати суду оригінал платіжного документа.

Окрім цього, позивачу, відповідно до вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, необхідно долучити до матеріалів позовної заяви копію кредитного договору №23.05.2019-010000145 від 23 травня 2019 року.

Суддя наголошує, що згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, позивачу слід виправити недоліки позовної заяви, зазначені у даній ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням вищенаведеного, позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 необхідно залишити без руху та надати представнику позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Споживчий центр» про захист прав споживача банківських послуг, шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігор Сергійович залишити без руху і надати представнику позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Якщо представник позивача у встановлений строк усуне зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позов вважатиметься неподаним і буде повернений представнику позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після підписання суддею.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області С.М. Яремчук