Справа № 457/174/21
провадження №6/457/5/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчук В.І.,

секретар судового засідання Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження №72358994 з примусового виконання виконавчого листа №457/174/21 від 06.07.2023 року, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» 120 547, 06 грн. Приватним виконавцем 26 липня 2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано боржнику для виконання, яка повернулась у звязку з закінченням терміну зберігання. Зазначає, що виконавець не повинен пересвідчуватись в отриманні боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження». Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 28.01.2021 року по справі №643/8028/15. Згідно рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 11 жовтня 2022 poку по справі №457/174/21 боржником укладено 02 серпня 2019 року. АТ «Кредобанк» звернувся з позовом в суд щодо стягнення суми боргу у розмірі 68 000,00 грн. Боржник взяті на себе зобов?язання за договором належним чином не виконував, а відтак, згідно з розрахунком АТ «Кредобанк» станом на 03 листопада 2020 року заборгованість за кредитним договором становить 120 547,06 грн. Наголошує, що боржник володів об?єктом нерухомого майна, проте відчужив цей об?єкт нерухомого майна після укладення кредитного договору і після відкриття провадження у справі № 457/174/21 та зобов?язання його повернути. Вказане свідчить про умисні дії боржника, спрямовані на невиконання своїх кредитних зобов?язань. І в подальшому зробило неможливим виконання рішення суду за рахунок реалізації такого майна боржника для погашення заборгованості, що склалась. На даний час рішення суду не виконано, не дивлячись на те, що приватним виконавцем вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, а тому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по виконавчому документу.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, дослідивши подання та доданого до нього матеріали, прийшов до наступного.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 вказаного Закону право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно достатті 5цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону).

В свою чергу, порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначено у ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Отже, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України, покладається, в даному випадку, на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 06 липня 2023 року Трускавецький міський суд Львівської області видав виконавчий лист у справі № 457/174/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» 120 547,06 (сто двадцять тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 06 коп. заборгованості, з яких: 68 000, 00 (шістдесят вісім тисяч) грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 51 318, 01 (п`ятдесят одна тисяча триста вісімнадцять) грн. 01 коп. заборгованість за відсотками та 1229,05 (одна тисяча двісті двадцять дев`ять) грн. 05 коп. заборгованість за пенею по простроченому тілу кредиту та судового збору 2270 ( дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. від 26 липня 2023 року відкрито виконавче провадження.

26 липня 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, згідно якої зазначено РНОКПП: НОМЕР_1 боржника згідно відповіді ДПС від 26.07.2023 року.

26 липня 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все рухоме, нерухоме майно.

26 липня 2023 року виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано в банківські установи до виконання.

Згідно електронної відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 26 липня 2023 року арешт накладено. Згідно відповідей інших банківських установ в боржника відсутні відкриті рахунки.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09 серпня 2023 року боржник не перетинав державний кордон України в період 06.07.2023 по 09.08.2023 року.

Згідно відповіді Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області від 10 серпня 2023 року боржник не документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 17 серпня 2023 року земельних ділянок у власності на території області не зареєстровано.

Згідно відповіді Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці від 21 серпня 2023 року за боржником не зареєстровано рухомого майна, що підлягає реєстрації або взяттю на облік відповідно до наданих повноважень.

Згідно відповіді ТСЦ 4642 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області від 24 серпня 2023 року на запит виконавця за боржником транспортні засоби не зареєстровано станом на 22 серпня 2023 року.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

Відповідно до ч. 1 ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Частиною 4 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, у ст. 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

При цьому, як зазначалося вище, обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Відповідно, наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державни виконавцем не зазначено, яким чином боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язання, відсутні докази свідомого ухиляння боржника від виконання грошових зобов`язань, його наміри уникнути виконання грошового зобов`язання шляхом виїзду за межі України. Саме невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

Матеріали справи не містять докази, що боржник умисно вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судового рішення.

Крім того, державним виконавцем не подано доказів на підтвердження отримання боржником документів по виконавчому провадженню, що свідчить про відсутність доказів обізнаності боржника про наявність такого виконавчого провадження.

При цьому слід зазначити, що саме по собі невиконання рішення, на що зроблено посилання державним виконавцем, не може розцінюватися як ухилення боржника від виконання зобов`язання, а наявність у нього такого умислу підлягає доказуванню належними та допустимими доказами.

Державний виконавець в поданні не зазначив як тимчасовий виїзд за межі України гарантує повернення боргу і, яким чином цей борг може бути повернуто при застосуванні такого обмеження.

Сама лише наявність грошового зобов`язання не може бути єдиною умовою для обмеження у виїзді за кордон.

За таких обставин, враховуючи, що будь-яких доказів на підтвердження факту умисного ухилення боржника ОСОБА_1 , від виконання своїх зобов`язань, а також те, що він має намір виїхати за кордон в судовому засіданні не отримано, також державним виконавцем не надано суду доказу того, що боржник перетинає державний кордон, суд вважає, що звернення головного державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України цього боржника без вилученням паспортного документа є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Відмова у задоволенні подання не позбавляє права державного виконавця за наявності достатніх підстав, які вказують на ухилення боржником від виконання зобов`язань та після вчинення усіх виконавчих дій спрямованих на виконання виконавчого листа про стягнення коштів повторно звернутись з таким поданням.

Керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» та керуючись ст.441 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя: В. І. Марчук