н/п 2/490/743/2024 Справа № 490/9396/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Романовій К.Т.,

представника позивача - адвоката Білова І.В.,

відповідача - ОСОБА_1

представник відповідача - адвоката Бондар М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів,- третя особа Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила звільнити її від сплати заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 в розмірі 63577,00 грн., нарахованої за виконавчим листом, виданим Центральним районним судом м.Миколаєва у справі №490/3400/20 від 10.02.2021 року.

В обґрунтування позову вказала наступне.

Вона та відповідач мають двох синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до виконавчого листа № 490/3400/20, виданого 10.02.2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва, з неї на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.06.2020 р., і до досягнення ними повноліття. На підставі виданого виконавчого листа відкрито виконавче провадження НОМЕР_1.

01.09.2023 року державним виконавцем складений розрахунок заборгованості по аліментам, який складає 98506 грн.

Вважає, що даний розмір заборгованості має бути зменшений, виходячи з наступного.

З лютого по травень 2022 року діти разом з батьком (відповідачем) та його батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приїхали до неї в Туреччину та знаходились на її забезпечені. Тому, сума заборгованості має бути зменшена за три місяці аліментів (14382 грн.), орендної плати за квартиру - 14400 грн, витрати на оформлення віз та квитків - 25 230 грн., та 9565 грн, а всього на суму 63 577 грн.

Крім того, ч.2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. У відповідності до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Вказує, що з аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Протоколом автоматизованого розподілу від 27.09.2023 року дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою від 03.10.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

27.10.2023 року від відповідача надійшов відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів понесених витрат. При цьому, відповідач не заперечував факт перебування у вказаний період у Туреччині та проживання у орендованій нею квартирі.

10.11.2023 року ОСОБА_2 подана відповідь на відзив, у якому послалась на безпідставність заперечень ОСОБА_1 , так як нею подані належні та допустимі докази понесених витрат.

Ухвалою суду від 05.12.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). При цьому витребувано у Центральному ДВС матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання синів.

28.02.2024 року на адресу суду на виконання даної ухвали направлені копії матеріалів виконавчого провадження із розрахунком розміру аліментів та наявної заборгованості по їх сплаті.

Позивач до судового засідання не з`явилась, направила свого представника, який уточнив позовні вимоги та просив зменшити розмір заборгованості по сплаті аліментів до 29 523 грн., враховуючи сплату аліментів за період з 22.02.22 року по 30.05.2022 року, та витрати, понесені позивачкою з оформлення віз та документів ОСОБА_1 та його батьків.

Відповідач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення.

Представник третьої особи - Центрального ДВС у м. Миколаєві до судового засідання не з`явився, заперечень проти позову не надав, направив розрахунок заборгованості по аліментів та їх розмір.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явились.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 18 лютого 2021 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки доходу, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2020 року і до досягнення ними повноліття.

Заборгованість по аліментам станом на 01.09.2023 року складає 98506,00 грн, що встановлено розрахунком Центрального ДВС.

При цьому, розмір аліментів на дітей за період з лютого по червень 2022 року складає 4 794 грн.

Відповідач у судовому засіданні підтвердив, що на протязі трьох місяців разом з синами та своїми батьками знаходився у Туреччині, проживав у квартирі, яку орендувала ОСОБА_2 , та вона несла витрати по утриманню дітей, оплатила візи та квитки, що становить 15 141 грн., (без врахування витрат на оформлення візи та квитків на дітей).

Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст.ст. 141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини; батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним; батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, передбачених СК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст.182-184 СК України, та відсутність імперативного припису на неможливість зміни їх розміру, не може обмежуватися разовим здійсненням визначення їх розміру. Отже, в разі зміни окремих обставин, які визначають доцільність перегляду попередньо визначеного розміру аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина, вправі подати до суду позовну заяву про зміну порядку чи способу їх стягнення шляхом збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З аналізу ст. 182 СК України вбачається, що законодавець відносить до обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів, матеріальне становище платника аліментів.

З аналізу ст. 181 СК України вбачається, що законодавець пов`язує право отримувати аліменти з тією обставиною, що дитинна проживає зі стягувачем, тобто вважає цю обставину істотною.

Відповідно до ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналізом встановлених судом обставин справи та доказів, наданням їм оцінки в сукупності, суд приходить до висновку, що діти на протязі трьох місяців проживали разом з обома батьками у Туреччині, що, має істотне значення при вирішенні питання про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Оскільки розмір аліментів становить 4 794 грн. щомісячно, то слід звільнити від заборгованості по аліментам у розмірі 14 382 грн (4 794х3), а також врахувати затрати на утримання ОСОБА_1 та його батьків, які складаються із затрат по оформленню візи та квитків ( 25 235:5= 5047 грн. х 3= 15 141 грн), а всього на суму 29 523 грн. (14 382 + 15 141).

Отже суд вважає, що на цю суму може бути зменшена заборгованість, у зв`язку з проживанням у певний час дітей з позивачем.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам є обґрунтованими.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, вважає, що позов належить задовольнити з врахуванням уточнених вимог та визнання позову.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.181-184, 192, 197 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів,- третя особа Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) - задовольнити .

ОСОБА_2 частково звільнити від сплати заборгованості по аліментам, нарахованої за виконавчим листом № 490/3499/20, виданим 10 лютого 2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.06.2020 року і до досягнення ними повноліття, а саме на суму 29 523 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлено: 04 квітня 2024 року.

Суддя Н.П. Черенкова