Справа № 372/2675/23
Провадження № 2-150/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

13 березня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Сташків Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ленди С.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності на майно, скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернулась до Обухівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач, ОСОБА_3 ), третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просила суд:

-визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,202 га, кадастровий номер :01:025:0007, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 11 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 1798.

-визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2186 га, кадастровий номер :01:034:0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 11 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 1803.

-скасувати арешт на земельну ділянку загальною площею 0,202 га, кадастровий номер :01:025:0007, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, накладений на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві згідно виконавчого провадження ВП № 38487269, запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 05.04.2018 року за № 25612881.

-скасувати арешт на земельну ділянку загальною площею 0,2186 га, кадастровий номер :01:034:0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, накладений на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) згідно виконавчого провадження ВП № 38487269, запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 08.04.2015 року за № 9321548.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 на праві приватної власності є власником земельної ділянки загальною площею 0,202 га, кадастровий номер :01:025:0007, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі № 1798. Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстру правочинів за № 5094750, відповідна відмітка про перехід права власності проставлена на Державному акті на право приватної власності на землю ІV-КВ № 115371. Також, позивач на праві приватної власності є власником земельної ділянки загальною площею 0,2186 га, кадастровий номер :01:034:0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі №1803. Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстру правочинів за №5094771, відповідна відмітка про перехід права власності проставлена на Державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 946483.

Позивач зазначає, що з метою вчинення юридично значимих дій із вищезазначеним нерухомим майном у грудні 2020 року, вона звернулась за правовою консультацією до адвоката та згідно отриманої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що 05.04.2018 року головним державним виконавцем Маховою Д.А. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві накладено обтяження на земельну ділянку, кадастровий номер :01:034:0001 та 07.04.2015 року державним виконавцем Магдою С.Г. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві накладено обтяження на земельну ділянку, кадастровий номер :01:025:0007, які належать їй на праві приватної власності згідно укладених договір купівлі-продажу від 11 липня 2012 року.

При цьому в Реєстрі вказано, що арешт накладено саме на нерухоме майно ОСОБА_3 , тобто особи, яка є попереднім власником та на момент винесення постанови про арешт майна вже не була власником даних земельних ділянок.

У січні 2021 року позивач звернулась до територіального органу Державної виконавчої служби України з заявою про зняття арешту на належні на праві приватної власності земельні ділянки, однак листом від 19.01.2021 року за вих. № 38487269/4 за підписом головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві О. Шатохіна їй повідомлено, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про зняття арешту з майна.

Оскільки запис про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яке належить позивачу створює їй перешкоди у здійсненні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном та на даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту у зв`язку із тим, що зазначені вище обтяження накладені на майно вже після підписання Договорів купівлі-продажу від 11 липня 2012 року, а саме у 2015 та 2018 роках, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

12.07.2023 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09.11.2023 року прийнято заяву позивача ОСОБА_2 про зміну предмету позову.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Положеннями ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,202 га, кадастровий номер :01:025:0007, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі № 1798. Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстру правочинів за № 5094750, відповідна відмітка про перехід права власності проставлена на Державному акті на право приватної власності на землю ІV-КВ № 115371.

Також, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельа ділянка загальною площею 0,2186 га, кадастровий номер :01:034:0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі №1803. Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстру правочинів за №5094771, відповідна відмітка про перехід права власності проставлена на Державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 946483.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 05.04.2018 року головним державним виконавцем Маховою Д.А. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві () накладено обтяження на земельну ділянку, кадастровий номер :01:034:0001 та 07.04.2015 року державним виконавцем Магдою С.Г. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві () накладено обтяження на земельну ділянку, кадастровий номер :01:025:0007.

З вищевказаного витягу вбачається, що особа, майно якої обтяжується є ОСОБА_3 , тобто особа, яка є попереднім власником.

28.09.2021 року ОСОБА_3 складено заяву, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровим А.В., якою ОСОБА_3 підтверджує факт, що згідно договору купівлі продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі № 1798 ОСОБА_3 було відчужено ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,202 га, кадастровий номер :01:025:0007, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі № 1803 ОСОБА_3 було відчужено ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,202 га, кадастровий номер :01:034:0001, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі № 1794 ОСОБА_3 було відчужено ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,202 га, кадастровий номер :01:025:0007, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, вказаною заявою ОСОБА_3 підтвердила, що вказані земельні ділянки та житловий будинок на момент продажу були вільні від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, нікому іншому не проданий, не подарований, не заставлений, в спору і під забороною (арештом) не перебував, а також прав у третіх осіб як у межах, та і за межами України щодо них немає, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не внесений, жодних прав на вказані земельні ділянки та житловий будинок ОСОБА_3 не заявляю, визнає право власності за ОСОБА_2 , спір щодо права власності відсутній.

Враховуючи викладене, на момент винесення постанови про арешт майна ОСОБА_2 вже не була власником даних земельних ділянок.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно ч. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пунктом 5 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. N 671 (в редакції чинній на момент укладення договору), державній реєстрації підлягають правочини, зокрема, договір купівлі - продажу, міни, земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна.

Державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням (пункт 6 вказаного Тимчасового положення).

Згідно з пунктом 9 зазначеного Тимчасового порядку, дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру правочинів вважається датою державної реєстрації правочину.

11 липня 2012 року на виконання зазначених положень законодавства, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. проведено державну реєстрацію договорів купівлі-продажу земельних ділянок шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру правочинів про що надано витяги з Державного реєстру правочинів № 11556275 та №11556228 від 11.07.2012 року.

Тобто, 11 липня 2012 року відбулася державна реєстрація договорів купівлі-продажу земельних ділянок та відповідно до яких ОСОБА_2 у встановленому законом порядку набула право власності на згадані земельні ділянки.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, щодо якого відсутнє виконавче провадження, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом визнання права власності на земельні ділянки та скасування арешту, а відтак і про задоволення позову.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 82, 141, 265, 280-285, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності на майно, скасування арешту на майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку загальною площею 0,202 га, кадастровий номер :01:025:0007, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 11 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 1798.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2186 га, кадастровий номер :01:034:0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 11 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 1803.

Скасувати арешт на земельну ділянку загальною площею 0,202 га, кадастровий номер :01:025:0007, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, накладений на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві згідно виконавчого провадження ВП № 38487269, запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 05.04.2018 року за № 25612881.

Скасувати арешт на земельну ділянку загальною площею 0,2186 га, кадастровий номер :01:034:0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, накладений на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) згідно виконавчого провадження ВП № 38487269, запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 08.04.2015 року за № 9321548.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Обухівським районним судом у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення не було йому вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя : Т.Г. Сташків