РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024

Справа № 331/6972/23

Провадження № 2/331/484/2024

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Н.В.Фісун, за участю секретаря Свириденко О.С., розглянувши у судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

19.10.2023 року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_3 , звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 . На день смерті ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 в, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 01.11.2014 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5766916 від 09.12.2004 р. За свого життя ОСОБА_4 залишила заповіт, за умовами якого все належне їй майно залишила ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Складення заповіту пояснюється, тим, що інших близьких родичів крім Позивача у спадкодавця не було, а позивачка приходиться спадкодавцю племінницею, однак документи, які би підтверджували родинні зв`язки спадкодавця та Позивача у них відсутні, а тому існували перешкоди у можливості прийняття спадщини, Позивачем, як спадкоємцем за законом. Також окремо зазначає, що Позивач не є громадянином України та постійно проживає за межами України - в Канаді. Однак незважаючи на велику відстань спадкодавець та Позивач завжди підтримували міцні родинні зв`язки та спілкування. Після смерті спадкодавця, Позивач, організував поховання ОСОБА_4 , через довірених осіб та кремацію спадкодавця. В подальшому Позивач у строки визначені законом вступила у спадщину, шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. було заведено спадкову справу. Однак оформити спадкові права Позивач у позасудовому порядку не змогла, що підтверджується Постановою нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 11.10.2023 року № 697/02-31. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало те, що нотаріусу не надані документи, які б підтверджували, що в заповіті зазначена саме та особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, та видачу свідоцтва про право на спадщину. Такого висновку нотаріус дійшла виходячи із того, що у заповіті спадкоємцем вказана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . І підтверджується довіреністю від 19 червня 2023 той же час Позивач є громадянкою Канади, а у іноземців у жодному офіційному документі в силу національних особливостей не вказується по - батькові, тому Позивач фактично не має приставки по - батькові - ОСОБА_1 , як вказано у заповіті, а оскільки Позивачка ніколи не була громадянкою України, то немає жодних можливостей документально підтвердити по - батькові Позивача. Позивачка просить визнати за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Від відповідача відзив на позов або письмові пояснення не надходили.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

6.12.2023 року на адресу суду надійшла витребувана копію спадкової справи, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву у якій просить розглянути справу без його участі, прохає суд позов задовольнити.

Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, долучив до матеріалів справи заяву про розгляд справи без їх участі. У вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 . (а.с.7)

На день смерті ОСОБА_4 , на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 в, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 01.11.2014 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5766916 від 09.12.2004 р. /а.с.7 зв., 9зв./

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На виконання ухвали суду від 30.11.2023 року, приватний нотаріус Коноваленко О.В. надала спадкову справу №39/2023, заведену після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.34-55/.

Судом встановлено, що 11.05.2016 року ОСОБА_4 склала заповіт, за умовами якого все належне їй майно залишила ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М.А., реєстровий №889. Вищезазначений заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не відмінений. (а.с.8)

ОСОБА_1 , як спадкоємиця за заповітом прийняла спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. в зв`язку з чим була відкрита спадкова справа №39/2023, заведену після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 34-55).

Також в матеріалах спадкової справи є заповіт від 11.05.2016 року відповідно до якого ОСОБА_4 все належне їй майно залишила ОСОБА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М.А., реєстровий №889. /а.с.44/.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

11 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_8 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. із заявою про видачу Свідоцтва про спадщину за заповітом на спадкове майно. (а.с. 49).

Однак, 11.10.2023 року нотаріусом Коноваленко О.В. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як позивачкою нотаріусу не надані документи, які б підтверджували, що в заповіті зазначена саме та особа, яка подала заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину.

У позовній заяві представник позивача вказав, що такого висновку нотаріус дійшла виходячи із того, що у заповіті спадкоємцем вказана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . І підтверджується довіреністю від 19 червня 2023 той же час Позивач є громадянкою Канади, а у іноземців у жодному офіційному документі в силу національних особливостей не вказується по - батькові, тому Позивач фактично не має приставки по - батькові - ОСОБА_1 , як вказано у заповіті, а оскільки Позивачка ніколи не була громадянкою України, то немає жодних можливостей документально підтвердити по - батькові Позивача.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.5. ч.1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. відмовила у вчиненні нотаріальної дії, так як позивачкою нотаріусу не надані документи, які б підтверджували, що в заповіті зазначена саме та особа, яка подала заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , однак через відмову нотаріуса, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Підтвердженням, того, що Позивач та особа вказану у заповіті є та обставина, що спадкодавець за життя передала Позивачу оригінал заповіту, який у подальшому був наданий нотаріусу для залучення до матеріалів спадкової справи, тобто ще за життя спадкодавець чітко ідентифікував особу, якій він бажає заповісти своє майно.

Відповідно до свідоцтва про народження позивачки серія НОМЕР_3 - ОСОБА_1 є по-батькові ОСОБА_1 та народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки ОСОБА_1 у шестимісячний строк визначений положеннями ст. 1270 ЦК України прийняла спадщину, то до неї в порядку ст.1216 Цивільного кодексу України, перешли права спадкодавця ОСОБА_4 , включаючи і право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року в справі №369/1913/17 вказано, що: «право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача. Під час посвідчення заповіту нотаріусом має бути дотримано порядок його посвідчення. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позивачка має право на спадкування, як спадкоємець за заповітом від 11.05.2016 року, що відмова у вчиненні нотаріальної дії та неможливість оформлення права власності у нотаріальному порядку, призвела до неспроможності позивачки розпоряджатися належним їй майном, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.328,392,1216-1218, 1220-1235, 1296-1298 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , код РНКОПО НОМЕР_4 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 08.04.2024 року.

Суддя: Н.В.Фісун