ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/570/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №709/1155/23 Категорія: 301030300 Романова О.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідачаНовікова О. М.,
суддів:Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,
за участю секретаряЛюбченко Т.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Бочарова Олександра Михайловича в інтересах позивача ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в :

16.08.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Бочаров О. М. звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Після її смерті позивач, обговоривши про поділ спадщини із сестрою ОСОБА_2 , не заперечувала про спадкування нею будинку. Їй відомо, що сестра ОСОБА_2 подала заяву до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Однак після подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори відповідач спадщину не оформила, і наміру оформляти будинок в неї немає.

ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації та проживає там, і з дня подачі заяви на спадщину по місцю спадкового майна не з`являється та місце проживання невідоме, будь-яких дій для його утримання не приймає, жодних затрат по збереженню майна не несе.

Фактично з дня оформлення спадщини і по даний час позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним майном, доглядає за ним, проводить відповідні ремонти, проживає у даному будинку, сплачує комунальні послуги. ОСОБА_1 користується та утримує будинок, який фактично успадкувала після смерті матері її сестра, однак не оформила. У зв`язку із цим, позивач не може оформити право власності на спадкове майно та вільно розпоряджатися ним. До сьогоднішнього дня з приводу користування будинком до неї ніхто претензій не пред`являв.

На підставі вищевикладеного просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 січня 2024 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачу було відомо, що спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3 є відповідачка.

Оскільки позивачем не доведено, зокрема, безтитульність (власник майна відсутній) та добросовісність (власник майна невідомий), як складові елементи володіння чужим майном, а тому відсутні законні підстави для визнання за нею права власності на спірний будинок за набувальною давністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції адвокат Бочаров О.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі адвокат зазначає, що всі умови набуття права власності за набувальною давністю присутні, а отже позивач має всі підстави для визнання за нею права власності на спірне домоволодіння. Іншим шляхом набути право власності на даний будинок, як визнання права власності позивачу, неможливо.

Вказує, що суд першої інстанції не повністю встановив всіх обставин справи, дійшов помилкового висновку, що позивач не є добросовісним набувачем, оскільки їй не відомо було про заведену спадкову справу на підставі подання заяви на прийняття спадщини її сестрою - ОСОБА_2 , адже це є нотаріальною таємницею.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого 04.04.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно.

Позивач ОСОБА_1 є рідною донькою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого повторно 22.02.1977 сільською радою Чорнобаївського району (а.с. 12), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 13), копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 31.03.2009 (а.с. 14) та довідкою відділу ЗАГСу Дзержинського району м. Харкова від 05.12.1984 № 1820 (а.с. 15).

Із матеріалів спадкової справи встановлено, що із заявою про прийняття спадщини до Чорнобаївської державної нотаріальної контори 23.10.2013 звернулася відповідач ОСОБА_2 (а.с. 60).

В матеріалах спадкової справи відсутня заява будь-яких інших осіб про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки виданої 05.04.2023 за № 335 виконавчим комітетом Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_3 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . В господарстві була зареєстрована та проживала одна (а.с. 24).

Отже, із досліджених судом відомостей матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .

Також із відомостей спадкової справи встановлено, що остання належним чином не оформила свої право власності на успадковане майно. Так, свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 не отримала, із заявою до Чорнобаївської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину не зверталася.

Також, суд звертає увагу на те, що в матеріалах спадкової справи відсутня інформація щодо складу спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 .

До матеріалів позовної заяви позивачем додана довідка виконавчого комітету Іркліївської сільської ради № 338 від 07.04.2023 про те, що виконавчий комітет Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області просить провести інвентаризацію будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та рахується за гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20). Однак у відомостях довідки відсутнє посилання на підставі яких правовстановлюючих документів виконавчий комітет прийшов до висновку про належність нерухомого майна ОСОБА_3 .

Відповідно до відомостей відповіді на адвокатський запит від 25.04.2023 № 46 директора КП «ЧООБТІ» станом на 01.01.2013, згідно з даними сховища для зберігання матеріалів технічної інвентаризації, право власності на нерухоме майно розташоване по АДРЕСА_1 не зареєстровано. Інвентаризаційна справа відсутня (а.с. 19).

Відповідно до змісту позовних вимог підставою позову позивачка зазначає про те, що вона протягом більше 10 років доглядала за будинком, сплачувала комунальні послуги, робила ремонт та обробляла присадибну земельну ділянку.

Суд першої інстанції, враховуючи встановлені обставини справи, відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з тих підстав, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю. Давність володіння могла вважатись добросовісною, якщо позивач при заволодінні майном не знав і не повинен був знати про відсутність у нього підстав на набуття права власності.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.

Правовий інститут набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та на відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.

Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

За набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно, яке немає власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Аналогічні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 215/5451 /16-ц (провадження № 61 -8009св 18), від 03 квітня 2019 року в справі № 206/1441/17 (провадження 61 -16648св 18), від 13 грудня 2019 року (провадження № 61-19690св19).

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21 (провадження № 61-4347 св 22).

Отже, позивач в позові вказує, що будинковолодіння належало її матері, після смерті матірки вона з сестрою - відповідачем ОСОБА_2 обговорили питання щодо поділу спадщини, сестра не заперечувала про спадкування за нею будинку, тому вказане домоволодіння ніяк не може мати ознаки безтитульності, а позивачка добросовісним користувачем.

Доводи, що їй не було відомо з приводу заведеної спадкової справи та подання заяви сестрою на прийняття спадщини, не впливають на висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відсутні правові підстави для визнання права власності за позивачем на спірне майно за набувальною давністю, так як позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України.

За змістом частини четвертої статті 206 ЦПК України суд задовольняє позов у разі визнання його відповідачем тільки за наявності для того законних підстав, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод чи інтересів інших осіб.

В апеляційній скарзі не наведено достатніх доводів, що давали б апеляційному суду підстави для її задоволення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У зв`язку з цим судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бочарова Олександра Михайловича, залишити без задоволення.

Заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений _08 квітня 2024 року

Судді