ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/2477/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2024 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Єрмолаєвої О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

27.12.2023 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» адвокат Мартиненко В.В. з позовом до ОСОБА_1 , в якому позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованості в розмірі 32601,66 грн., судових витрат у розмірі 2684,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 25.07.2019 між ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2485477 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 9000,00 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити проценти від суми позики. Строк договору складає 28 днів, з відповідною базовою процентною ставкою 1,6% в день та розміром акційних процентів 1,44% в день. Кредитодавець надав грошові кошти в сумі 9000 грн. відповідачу, проте він умови кредитного договору не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 32601,66 грн., з яких: 2536,59 грн. заборгованість за процентами, 22113,00 грн. - заборгованість за процентами на прострочену позику, 2064,30 грн. - заборгованість за 3% річних, 5887,77 грн. - заборгованість за інфляційними витратами. 03.04.2017 між позивачем та кредитором за цим договором було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало позивачу право вимоги, в тому числі і до позичальника за вищевказаним договором. За наведеного, представник позивача просить позов задовольнити.

Ухвалою від 29.12.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2024 за заявою представника відповідача адвоката Мокрецової М.В. продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву.

21.02.2024 представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просить позов задовольнити частково. Зазначає, що наданий розрахунок не відповідає дійсності. Оскільки, тіло кредиту складає 9000,00 грн., відсотки за користування кредитом складають 4032,00 грн., 3 % річних 1020,13 грн., інфляційні витрати 2939,34 грн. Загальна сума 16991,47 грн. Постановами про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.05.2021 по ВП № 65260062 проводились відрахування з заробітної плати відповідача на загальну суму 10 447, 41 грн., у зв`язку з цим відповідач була змушена звернутись до суду з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення. Таким чином представник позивача зазначає, що загальна сума заборгованості за договором позики № 2485477 від 25.07.2019 становить: 16991, 41 грн. - 10 447,41 грн. (відрахування з заробітної плати) = 6 544,06 грн., тому просить позов задовольнити частково та стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн.

Щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, вказує, що позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу та зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має відповідати критерію розумності їхнього розміру.

Представник позивача відповідь на відзив не подав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За загальним правилом статей 15, 16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 25.07.2019 було укладено договір позики, відповідно до якого Товариство надало, а відповідач отримав кредит (грошові кошти) в сумі 9000,00грн., зі сплатою процентів за користування кредитом 1,6% в день та розміром акційних процентів 1,44% в день, строком на 28 днів.

Відповідно до умов п. 2 Договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,70% в день.

Вказаний кредитний договір укладений за допомогою електронного сервісу та підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора, містить усі істотні умови, тому є чинним та обов`язковим для виконання.

З матеріалів справи вбачається, що договір позики № 2485477 від 25.07.2019 було підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором ddSYbzRMg4.

Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року в справі № 732/670/19.

З довідки, виданої ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНЕКСПРЕС»,вбачається, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНЕКСПРЕС», відповідно до умов договору №2485477 від 25.07.2019 укладеного між Товариством та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», 25.07.2019 здійснило транзакцію сумі 9000,00 грн. на карту № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

03.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір факторингу №3042017, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором позики № 2485477 від 25.07.2019, що підтверджується Витягом з Реєстру прав вимог № 89 від 14.01.2020 до Договору факторингу №3042017.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу, первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти.

Пунктом 4.1 Договору факторингу, визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі в додатку №3 до вказаного договору.

Таким чином, право вимоги за договором позики перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за реєстром передачі прав вимоги №89, починаючи з 14.01.2020 року.

Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як становлено судом з позиції сторін, відповідачка ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку по своєчасному поверненню позики.

Здійснюючи обрахунок заборгованості суд виходить з наступного.

Згідно розрахунку наданого представником позивача, заборгованість відповідача за вищевказаним договором позики станом на 14.01.2020 становить 35097,00 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 9000, 00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами 3984,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику 22 113,00 грн.

Позичальником на користь позивача/нового кредитора було сплачено:

22.07.2021 1091, 72 грн.;

05.08.2021 1622, 13 грн.;

06.08.2021 4658, 84 грн.;

27.08.2021 910, 35 грн.;

21.09.2021 2164,37 грн..

Після здійснення оплати заборгованість за тілом та несплаченими відсотками складає 24649,59 грн.

Позивач здійснив нарахування 3 % річних та інфляційні витрати за весь час прострочення до 23.02.2022, що складають:

- заборгованість за 3 % річних 2064,30 грн.;

- заборгованість за інфляційними витратами 5887,77 грн.;

Таким чином загальна сума заборгованості станом на 03.11.2023 складає 32601,66 грн., з яких: 2536,59 грн. заборгованість за процентами, 22113,00 грн. - заборгованість за процентами на прострочену позику, 2064,30 грн. - заборгованість за 3% річних, 5887,77 грн. - заборгованість за інфляційними витратами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Ст. 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору.

У відповідності до ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).

Згідно змісту ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, сума наданої позики, кредиту, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

Разом з тим, відповідально до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Що стосується розміру процентів за користування позикою, то у визначені розміру заборгованості по процентам, яку відповідачка повинна сплатити на користь позикодавця, суд виходить з такого.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) від 28.03.2018 року, № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04.07.2018 року, № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) від 31.10.2018 року - право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) від 04.02.2020 року).

Виходячи з вищенаведеного, правом нараховувати проценти за користування кредитом позикодавець ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» був наділений лише у період 28 календарних днів, починаючи з дня видачі позики, що було узгоджено сторонами у договорі позики № 2485477 від 25.07.2019.

Відповідачка за період користування позикою повинна була сплатити на користь позикодавця проценти в сумі 4032,00 грн. (9000 : 100 х 1,6 х 28 = 4032 грн.)

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 22 113,00 грн. заборгованості за процентами на прострочену позику задоволенню не підлягають.

Таким чином, ОСОБА_1 заборгувала грошову суму в розмірі 13 032,00 грн. (9000, 00 грн. тіло кредиту + 4032,00 грн. відсотки за користування кредитом).

В свою чергу відсотки нараховані за процентами на прострочену позику у розмірі 22 113,00 грн. нараховані позивачем неправомірно.

Отже, заборгованість складає 13032,00 грн. 10447,41 грн. = 2584,59 грн., які відповідно до правил черговості погашення заборгованості і позиції позивача, відносяться до заборгованість за процентами.

Враховуючи, що відповідачкою прострочено виконання грошового зобов`язання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки суму боргу з урахуванням 3% річних та інфляційними витратами відповідно до ст. 625 ЦК України.

Виходячи з викладеного вище, правомірно буде стягнути з відповідача 3% річних за період з 14.01.2020 по 23.02.2022 виходячи з розрахунку:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

З 14.01.2020 до 31.12.2020 13 032,00 x 3 % x 353 : 366 : 100 = 377,07 грн.; з 01.01.2021 до 22.07.2021 13 032,00 x 3 % x 203 : 365 : 100 = 217,44 грн.; з 22.07.2020 до 31.12.2020 11 940,28 x 3 % x 163 : 366 : 100 = 159,53 грн.; з 01.01.2021 до 05.08.2021 11 940,28 x 3 % x 217 : 365 : 100 = 212,96 грн.; з 06.08.2021 до 27.08.2021 5 659,31 x 3 % x 22 : 365 : 100 = 10,23 грн.; з 28.08.2021 до 21.09.2021 4 748,96 x 3 % x 25 : 365 : 100 = 9,76 грн.; з 21.09.2021 до 23.02.2022 2 584,59 x 3 % x 156 : 365 : 100 = 33,14 грн.

Всього нараховано3 % річних у розмірі 1 020,13 грн.

Правомірно буде стягнути з відповідача інфляційних втрат за період 14.01.2020 по 23.02.2022 виходячи з розрахунку:

- період 14.01.2020-22.07.2021: залишок заборгованості 13032,00 грн., індекс інфляції (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) = 1.11776385, розмір інфляційних витрат 13 032,00 x 1.11776385 - 13 032,00 = 1 534,70 грн.;

- період 22.07.2020-05.08.2021: залишок заборгованості: 11 940,28 грн., індекс інфляції (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) = 1.10232860, розмір інфляційних витрат 11 940,28 x 1.10232860 - 11 940,28 = 1221,83 грн.;

- період 06.08.2021 27.08.2021: залишок заборгованості 5659,31 грн., індекс інфляції: 99,80 : 100 = 0.99800000, розмір інфляційних витрат : 5 659,31 x 0.99800000 - 5 659,31 = - 11,32 грн.;

- період 28.08.2021-21.09.2021: залишок заборгованості 4748,96 грн., індекс інфляції: 101,20 : 100 = 1.01200000, розмір інфляційних витрат: 4 748,96 x 1.01200000 - 4 748,96 = 56,99 грн.;

- період 21.09.2021-23.02.2022 залишок заборгованості 2584,59 грн., індекс інфляції: (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) =1.05305931., розмір інфляційних витрат: 2 584,59 x 1.05305931 - 2 584,59 = 137,14 грн.

Загальна заборгованість: 2939,34 грн. (інфляційне збільшення).

Розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] * [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі викладені у відзиві факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №2485477 від 25.07.2019, яка визнається відповідачем на суму 6544,06 грн., з яких: 2548,59 грн. - заборгованість за процентами; 3 % річних 1020,13 грн., інфляційні втрати 2939,34 грн.

Щодо вимог про стягнення понесених судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивач подав договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021, додаткову угоду №7 до договору №28092021-1 від 28.09.2021, акт №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12.09.2023, платіжну інструкцію №266 від 14.09.2023 на суму 100000,00 грн., призначення платежу: оплата правової допомоги за договором №28092021-1 від 28.09.2021, копію форми акту прийому-передачі реєстру боржників (підписану але не заповнену); копію форми акту прийому-передачі наданої правової допомоги(підписану але не заповнену); копію форми акту прийому-передачі документів за Договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28. 9.2021(підписану але не заповнену); копію акту № 19 прийому-передачі Реєстру боржників за договором про надання правової допомоги № 28092021 1 від 28.09.2021.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17).

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, надання правничої допомоги адвокатом у даній справі зводилося до складання та подання позовної заяви, з мінімальною кількістю доказів. Разом з тим, суд враховує, позицію представника відповідача викладену у відзиві на позовну заяву щодо витрат на професійну правничу допомогу, у якому покликається на те, що вимога про стягнення витрат за надання правової допомоги у розмірі 10000,00 грн. повинна відповідати критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також представник відповідача звертає увагу на те, що представник позивача адвокат Мартиненко В.В. з 06.11.2023 зупинив право на заняття адвокатською діяльністю.

Представником відповідача адвокатом Мокрецовою М.В. у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу представником відповідача надано: копію додаткової угоди № 1 від 19.0.2024; копію акту виконаних робіт № 1 від 20.0.2024; копію прибуткового касового ордеру на суму 6500,00 грн.

Враховуючи характер виконаної адвокатами роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 2000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. В свою чергу, керуючись такими ж принципами і правилами визначення витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги значну частину безпідставно заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 2000,00 грн. в рахунок відшкодування таких витрат, оскільки така сума відповідає критерію розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону. Таким чином, оскільки суд вважає належним до відшкодування обом сторонам однаковий розмір витрат на професійну правничу допомогу (2000,00 грн.), тому стягнення таких витрат з сторін на користь один одного не підлягає, оскільки позбавлено сенсу.

Крім того, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2684,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, то з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1342,00 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, рахунок IBAN № НОМЕР_3 В АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Код банку 322001) суму заборгованості в розмірі 6544,06 грн. 9шість тисяч п`ятсот сорок чотири грн. 06 коп.), з яких: 2548,59 грн. (дві п`ятсот сорок вісім грн. 59 коп.) - заборгованість за процентами; 3 % річних 1020,13 грн. (одна тисяча двадцять грн. 13 коп.), інфляційні втрати 2939,34 грн. (дві тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять грн. 34 коп.)

В іншій частині, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, рахунок IBAN № НОМЕР_3 В АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Код банку 322001) понесені судові витрати у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха