Справа № 502/342/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

при секретарі Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом у якому посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на комплекс нежитлових будівель та споруд громадської забудови, які розташовані в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1229 га з кадастровим номером :02:002:0012, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 670541, виданого Кілійською міської радою 17.01.2008, які належали померлому. Позивачка спадщину після смерті спадкодавця прийняла, проте оригінали правовстановлюючого документа на вказані земельні ділянки відсутні. У зв`язку з цим звернулася до суду з вказаним позовом.

Просить суд визнати за нею право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника, позовні вимоги визнали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про укладення шлюбу.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на комплекс нежитлових будівель та споруд громадської забудови, які розташовані в АДРЕСА_1 , та на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1229 га з кадастровим номером :02:002:0012, які належали померлому відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 670541, виданого Кілійською міської радою 17.01.2008, та договору дарування частини комплексу АВН №967111 від 25.10.2000, посвідченого державним нотаріусом Кілійської ДНК, зареєстровано в реєстрі за №5103.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 670541, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1229 га, на лежить на праві спільної власності ОСОБА_1 та її померлому чоловіку ОСОБА_2 .

Додатково рішенням Кілійської міської ради № 145 від 09.06.2021 року даному комплексу нежитлових будівель та споруд громадської забудови присвоєна адреса АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП Центр інженерних досліджень, комплексу нежитлових будівель та споруд громадської забудови, які розташовані в АДРЕСА_1 в цілому складаються з: громадської будівлі - літ. Б загальною площею 843,5 кв. м. (в тому числі основою площею 477,7 кв.м. та допоміжною (підсобною) площею 365,8 кв.м.), гаражу літ. В, вбиральні літ. Г, сараю літ. Д, надвірні споруди - № 1-4, мостіння І.

З матеріалів спадкової справи №231/2021 встановлено, що позивачка спадщину після чоловіка прийняла та отримувала свідоцтва про право на спадщину зі складу іншого спадкового майна померлого. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У відповідності до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 10, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Верховний Суд дійшов правового висновку, викладеного в постанові від 16 вересня 2021 року у справі справа № 464/1663/18 (провадження № 61 -9410 св 19): «Уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суд за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншої особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності».

Аналогічний висновок викладений і в Постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року по справі № 346/5216/18 (провадження № 61-3050св21).

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивачка спадщину після смерті спадкодавця прийняла, спадкове майно у вигляді частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та комплексу не житлових будівель дійсно належало спадкодавцеві, позивачка є спадкоємцем першої черги за законом.

Суд зазначає, що після смерті одного із подружжя, відкривається спадщини тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини.

Отже, за позивачкою підлягає визнання права власності на комплекс не житлових будівель та на 1/2 частку у спільному сумісному майні на земельну ділянку, таким чином частково задовольнивши позовні вимоги.

Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на комплекс нежитлових будівель та споруд громадської забудови, які розташовані в АДРЕСА_1 , та в цілому складаються з: громадської будівлі - літ. Б загальною площею 843,5 кв. м. (в тому числі основою площею 477,7 кв.м. та допоміжною (підсобною) площею 365,8 кв.м.), гаражу літ. В, вбиральні літ. Г, сараю літ. Д, надвірні споруди - № 1-4, мостіння І, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташовану в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1229 га з кадастровим номером :02:002:0012, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 670541, виданого Кілійською міської радою 17.01.2008, яка перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Березніков