Справа № 367/4821/23
Провадження №2/367/1554/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

01 квітня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Яцун А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

04 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовує тим, що 20 січня 2020 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/13615/19 шлюб було між нею та ОСОБА_2 було розірвано.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02 червня 2017 року, серії НОМЕР_1 , про що складено актовий запис № 1260.

Позивач стверджує, дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, вона забезпечує всебічний розвиток дитини, опікується його здоров`ям, фізичним вихованням, освітою.

Крім того, стверджує, що з червня 2019 року син не бачив свого батька, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Позивач зазначає, що син являється вихованцем Дошкільного навчального закладу № 565 Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації з 01.09.2019 року по теперішній час.

Позивач звертає увагу суду, що батько ОСОБА_2 за час перебування дитини в садочку з 01.09.2017 року народження по теперішній час участі у вихованні не приймав, у дошкільному навчальному закладі № 565 жодного разу не з`являвся.

Позивач наголошує, що ОСОБА_3 за час перебування в дошкільному навчальному закладі проявив себе як творча дитина, активний хлопчик, із задоволенням відвідує дитячий садок.

Позивач стверджує, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 серпня 2023 року відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 січня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору про дату, час та місце розгляду про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 26 листопада 2016 року сторони перебували у шлюбі, однак згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року у справі № 759/13615/19 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано. Вищевказаним рішенням після розірвання шлюбу ОСОБА_4 відновлено дошлюбне прізвище, а саме « ОСОБА_5 ».

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 03 жовтня 2020 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 03 жовтня 2020 року зроблено відповідний актовий запис № 878, після укладення шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , видане Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про, що складено актовий запис № 1260 від 02 червня 2017 року, батьками, якого зазначені: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА № 40122711 від 03 червня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА № 13703755 від 09 грудня 2019 року ОСОБА_9 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 512 від 26 червня 2023 року Дошкільного навчального закладу №565 Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є вихованцем Дошкільного навчального закладу № 565 Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації з 01.09.2019 року по теперішній час.

Згідно довідки № 511 від 26 червня 2023 року, виданої Дошкільним навчальним закладом № 565 Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 за час перебування дитини у садочку участі не приймав, у дошкільному навчальному закладі жодного разу не з`являвся. Відповідно до характеристики на вихованця дошкільного навчального закладу № 565 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за час перебування в закладі проявив себе, як творча дитина, активний хлопчик, який із задоволенням відвідує дитячий садочок. Дитина завжди охайна, володіє навичками самообслуговування, вільно спілкується з однолітками та дорослими, проявляє лідерські здібності. На заняттях ОСОБА_10 успішно засвоює навчальний матеріал, особливо подобається йому образотворче мистецтво та заняття фізичною культурою. Мама, ОСОБА_9 , постійно піклується про сина, проявляє зацікавленість щодо навчання та виховання дитини, систематично відвідує дитячі свята, батьківські збори, приймає активну участь у житті дитячого колективу групи, користується повагою серед батьків. Батько, ОСОБА_2 , за весь час перебування дитини в закладі не проявляв інтересу щодо виховання та навчання дитини, не відвідував батьківські збори та дитячі свята.

Відповідно до декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу дитині від 01 травня 2023 року, довіреною особою та законним представником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є мати ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації №107-7077 від 27 жовтня 2023 року, ОСОБА_9 , одружена, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідно до довідки про доходи чоловіка, громадянина ОСОБА_7 , який працює в ТОВ «Ксенко Авто Продакш», родина має стабільний дохід. Батько, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання/перебування батька невідоме, будь-які контакти відсутні. На засідання комісії батько, ОСОБА_2 був запрошений належним чином, але на засідання комісії не з`явився.

Крім того судом встановлено, що відповідач, який є рідним батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не цікавиться його життям і не здійснює жодного виховання своєї дитини та не здійснює матеріальне забезпечення.

Таким чином, відповідач свідомо ухиляться від виконання обов`язків по вихованню сина, не піклуючись про стан здоров`я дитини, духовний та моральний розвиток, не проявляючи до сина належної батьківської уваги та турботи.

Враховуючи вказані вище обставини, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 58, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13192/19-ц (провадження № 61-2237св21). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. При встановлених обставинах, оцінюючі надані суду письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач без поважних причин та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини та її утриманню, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та її подальшої долі, що свідчить про його нехтування покладеними на нього правами та обов`язками по вихованню та утриманню власної дитини.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що слід позбавити батьківських прав ОСОБА_2 підставі ст. 164 СК України, як такого, що свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує, що позов задоволено у повному обсязі, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 . Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 274, 279, 280, 353 ЦПК України, суд,- в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 ( одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук