Справа № 569/3100/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), стягнення судових витрат звернувся представник ПрАТ «Страхова компанія «УСГ».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просить суд їх задоволити, а саме стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», адреса: м.Київ. вул. І.Федорова, 32-А, , IBAN НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 суму страхового відшкодування в розмірі 121 866,03 грн. та понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Захарчук О.Л. просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених в наданих суду письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обовязок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що 07 травня 2020 року між ПАТ «Страхова компанія «УСГ», та ОСОБА_3 (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1810-20-00035, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mitsubishi OUTLANDER» д.н.з. НОМЕР_3 . Дана обставина підтверджується копією дослідженого договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1810-20-00035 від 07 травня 2020 року.

18 вересня 2020 року, близько 08 год. 40 хв. в м. Рівне, на перехресті вул. Осипова-вул. Дарвіна, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Chevrolet Laccetti», д.н.з НОМЕР_4 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою відповідно не зреагував на її зміну, виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг, рухався по другорядній дорозі та не надав дорогу транспортному засобу «Mitsubishi OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі.

Згідно постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2020 року, справа № 569/15705/20 у вчиненні вищевказаної ДТП за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнано винним ОСОБА_1 та стягнуто штраф в розмірі 340 грн. в дохід держави.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

18 вересня 2020 року страхувальник ОСОБА_3 звернулася до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надала усі необхідні документи.

18 листопада 2020 року позивачем ПАТ «СК «УСГ» на підставі звіту №032Е_SOS_-20 від 08 жовтня 2020 року та зобов`язуючої пропозиції було складено страховий акт №ЗСКА-11855 та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі вищевказаних документів позивач ПАТ «СК «УСГ» здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 100 366,03 грн., що підтверджується платіжним дорученням №28557 від 18 листопада 2020 року.

29 березня 2021 року позивачем на підставі ухвали суду по справі №569/21153/20 було складено страховий акт №ЗСКА-11855/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі вищевказаних документів позивач ПАТ «СК «УСГ» здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 150 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7970 від 30 березня 2021 року. А всього позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 245 366, 03 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК», згідно полісу №ЕР- ліміт складає 128 500 грн., франшиза 1 500 грн.

24 листопада 2020 року позивач ПАТ «СК «УСГ» звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування № 11/20393 до ПрАТ «УПСК», яка здійснила виплату в межах страхового ліміту.

Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить: 245 366,03 грн. - 128 500 грн. = 121 866,03 грн.

16 листопада 2021 року позивачем ПАТ «СК «УСГ» на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено претензію № 45087 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування. Однак останній залишив її без задоволення.

Враховуючи небажання відповідача в досудовому порядку вирішувати питання щодо повернення зазначеної вище суми, представник позивача змушений звертатися до суду.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація).

Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відтак, за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Згідно ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки відповідач не відшкодував різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), та згідно з положеннями ст. 1194 Цивільного кодексу України позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 10.02.2016 у справі № 6-2878 цс15, за змістом ст. 1194 ЦК Україні в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України, має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи вищевикладене, і оскільки винним у вчиненні ДТП є відповідач, то позивач має право вимоги про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) 121 866,03 грн.

Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15 лютого 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, України, статтею 27 Закону України «Про страхування», статтями 2,12,13,76-83,141,263-265,273,274,354-355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), стягнення судових витрат задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», адреса: м.Київ. вул. І.Федорова, 32-А, , IBAN НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 суму страхового відшкодування в розмірі 121 866,03 грн. та понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», адреса: м.Київ. вул. І.Федорова, 32-А,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов