Справа № 755/4741/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7681/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Цикалевича Володимира Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Яровенко Н.О., у справі № 755/4741/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна. Зазначав, що він познайомився з ОСОБА_2 у 2008 році, між ними зав`язалися теплі і приязні стосунки та вони почали зустрічатися. Через деякий час відносини між ними стали міцнішими і з жовтня 2010 року вони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за місцем тодішньої реєстрації відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання однією сім`єю у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вказаній вище квартирі вони проживали з жовтня 2010 року по жовтень 2013 року. Через деякий час їх сім`я переїхали до квартири АДРЕСА_2 , яка належала його матері. В цій квартирі вони проживали в період з жовтня 2013 року по грудень 2014 року. У січні 2015 року їх сім`я переїхала до квартири АДРЕСА_3, де проживали до січня 2021 року. У 2020 році квартира на АДРЕСА_4 була продана. Отримані від продажу грошові кошти вони вирішили вкласти у придбання квартири у ЖК « Каховський » за адресою: АДРЕСА_5 . У даній квартирі вони проживали з січня 2021 року по теперішній час, хоча він залишився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_6 . Відповідачка разом із сином зареєстровані за адресою: АДРЕСА_5 . Дана квартира зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 . Приблизно з серпня 2022 року у їх сім`ї почали виникати сварки, що переростали у скандали. В грудні 2022 року відносини між ним та ОСОБА_2 погіршились і він переїхав до квартири АДРЕСА_2 . На теперішній час його особисті речі знаходяться в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , яка є їх спільним майном. Вказував, що він та відповідачка протягом спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, робили спільні витрати, мали спільний бюджет, купували побутові речі, відпочивали за кордоном, брали кредити на придбання побутових речей та побутової техніки для спільного користування, тобто були пов`язані веденням спільного побуту та домашнім господарством, мали взаємні права та обов`язки притаманні сім`ї. У період спільного проживання вони вели спільне господарство, робили ремонт, придбавали продукти, побутові речі, техніку, піклувалися один про одного. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив встановити факт спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2010 року по вересень 2022 року та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_5 , в порядку поділу спільного майна та зареєструвати за ним право власності на 1/2 частину вказаної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Цикалевич В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково, встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_5 , в порядку поділу спільного майна та зареєструвати за ним право власності на 1/4 частину вказаної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував всіх фактичних обставин справи, належним чином не дослідив обставини походження грошових коштів на придбання спірної квартири, не визначив ступінь участі позивача та відповідачки своєю працею та коштами в придбанні та утриманні спірної квартири, та не врахував, що показами свідків та матеріалами справи підтверджувався факт проживання сторін однією сім`єю з жовтня 2010 року по вересень 2022 року, про що не заперечувала і сама відповідачка ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів представника позивача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Цикалевич В.М., апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Давиденко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебували.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився синОСОБА_3 , про що зароблено відповідний актовий запис про народження № 20191 від 04 серпня 2011 року (т.1, а.с. 15).

30 листопада 2020 року між AT «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фінансовий резерв» від імені в інтересах та за рахунок якого на підставі договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду № 5/2020т від 26 червня 2020 року діє ТОВ «Компанія з управління активами «Фарлонг», та ОСОБА_2 укладено попередній договір № №301120/ФР8/39, відповідно до умов якого вбачається, що предметом договору є укладання сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 . Згідно додатку №1 до попереднього договору №301120/ФР8/39 від 30 листопада 2020 року вартість квартири становила 1 100 000,00 грн. (т.1, а.с. 96-98).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 01 лютого 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 165, за ОСОБА_2 була зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м. (т.1, а.с. 100).

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 наполягав на тому, що він проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2010 року по вересень 2022 року, а вищевказана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

З метою встановлення обставин позовних вимог у судових засіданнях були допитані свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Зокрема, свідок ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 , показала, що з 2010 року позивач та відповідач проживали разом. В 2011 році у них народився син. Позивач забезпечував сім`ю, сина. Все це знає зі слів позивача, свідком на власні очі не була. З листопада 2012 року по листопад 2013 року жили в неї вдома. З 2013 року позивач та відповідач переїхали проживати на АДРЕСА_12, де проживали до 2020 року. В цій квартирі в гостях була приблизно 5 разів. Чи проживав позивач в цій квартирі знає лише зі слів позивача. В квартирі по АДРЕСА_7 , була лише один раз. Також повідомила, що давала позивачеві кошти на придбання квартири по АДРЕСА_4 та на ремонт, проте доказів передачі коштів надати не може. Чи був у позивача та відповідача спільний бюджет не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який є рідним братом позивача, показав, що з 2010 року позивач та відповідача почали проживати разом на АДРЕСА_13. Потім придбали квартиру на АДРЕСА_4. В 2013 році сторони разом з сином жили в квартирі по АДРЕСА_8 . За які кошти була придбана квартира на АДРЕСА_4 та зроблений ремонт він не знає. В цій квартирі був приблизно 10 разів, бачив між сторонами відносини як чоловіка та жінки. В 2020 році сторони переїхали в квартиру по АДРЕСА_7 . І позивач і відповідач працювали, проте чи був у них спільний бюджет йому не відомо. Побутову техніку купували в кредит.

Свідок ОСОБА_6 , показав, що знає позивача зі школи. Відновив стосунки з ним в 2019 році. В 2010 році познайомився з ОСОБА_2 . В гостях на АДРЕСА_13 був один раз. Вквартирі в ЖК «Комфорт Таун» сторони переїхали та проживали в сусідньому будинку з ним. З позивачем свідок спілкувався постійно. Зі слів позивача знає, що сім`ю забезпечував позивач. В квартирі на АДРЕСА_4 був дуже часто, стосунки між позивачем та відповідачем були як в сім`ї, про те, що вони не розписані він не знав. Повідомив, що знає, що у позивача та відповідача був спільний бюджет, проте звідки йому про це відомо не зміг пояснити. Речі в квартиру купували в кредит. Зі слів позивача знає, що квартира по АДРЕСА_7 придбана за спільні кошти.

Свідок ОСОБА_7 , який є знайомим позивача з 2010-2012 років, показав, що з 2011 року позивач та відповідач разом проживали на АДРЕСА_8 , потім переїхали в ЖК «Комфорт Таун», в квартирі робили разом ремонт, проживали однією сім`єю. Після продажу квартири в ЖК «Комфорт Таун» придбали квартиру на АДРЕСА_7 , зробили ремонт та переїхали проживати. За весь час знайомства з відповідачем спілкувався 5-6 разів на святах. Особистого спілкування з відповідачкою не було. В присутності відповідачки в квартирі на АДРЕСА_14 не був, в квартирі на АДРЕСА_7 не пам`ятає, в квартирі на АДРЕСА_4 був один раз. Спілкувався з позивачем. Чи мали сторони спільний бюджет йому не відомо, проте оскільки він вважав їх сім`єю рахував, що бюджет спільний. За які кошти була придбана квартира на АДРЕСА_4 не знає.

Свідок ОСОБА_8 , який має дружні стосунки з позивачем з 2000 року, показав, що позивач та відповідач познайомились в 2008 році, з 2010 року почали разом проживати, в 2011 році народився син. Після народження сина в 2013 році продали квартиру по АДРЕСА_15 та придбали квартиру на АДРЕСА_4 . Поки не була побудована квартира на АДРЕСА_4 , позивач та відповідач проживали в квартирі у матері позивача. Ремонт в квартирі по АДРЕСА_4 допомагав робити він. Побутову техніку в квартиру по АДРЕСА_7 купив позивач за кредитні кошти. Сторони разом їздили на відпочинок, проте хто сплачував кошти за відпочинок не знає. В квартирі на АДРЕСА_14 та на АДРЕСА_8 не був, в квартирі на АДРЕСА_4 був один раз в присутності відповідачки, також в квартирі на АДРЕСА_7 був один чи два рази не в присутності ОСОБА_2 , зробив висновок, що у сторін був спільний бюджет, з того як позивач витрачав кошти. Зі слів позивача знає, що квартира по АДРЕСА_4 придбана за спільні кошти.

За клопотанням ОСОБА_2 в судовому засіданні судом також було допитано свідків.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є класним керівником сина, повідомила, що була класним керівником початкових класів сина ОСОБА_3 , з 2017 по 2021 роки, за ці роки навчальним процесом сина цікавились мама та бабуся, із татом спілкування не було.

Свідок ОСОБА_10 , яка є матір`ю відповідачки, показала, що зібрала своїх дочок, та обговорили питання щодо продажу квартири, на АДРЕСА_9 . Вирішили вкласти гроші від продажу квартири на придбання нової квартири, особисто для ОСОБА_2 , а квартира яка дісталася їй у спадок на в Печерському районні м. Києва залишиться старшій сестрі ОСОБА_15 . Коли купляли квартиру на АДРЕСА_4 , кошти в руках не тримали, одразу кошти були зараховані на придбання квартири. На протязі 4 років віддавали борги, оскільки робили ремонт, та жили без кухні. Потім вирішили змінити квартиру по АДРЕСА_4 , оскільки квартира на АДРЕСА_7 була більшою площею, та ще залишались кошти на ремонт від продажу квартири по АДРЕСА_4 . На АДРЕСА_16 квартира була продана приблизно за 63 500,00 доларів США та ці кошти від продажу, були вкладені на придбання квартири по АДРЕСА_4 . Жодних коштів позивач для придбання квартири на АДРЕСА_4 та для придбання квартири на АДРЕСА_7 позивач не надавав. Також, свідок повідомила, що з позивачем познайомилась за півроку до народження онука, коли народився син ОСОБА_3 , відносини позивача та відповідача зіпсувались, не ОСОБА_1 не допомагав відповідачці з дитиною, жили позивач та відповідач в окремих кімнатах, жили фактично за її рахунок, пропозицію одружитися позивач відповідачці жодного разу не робив. Також свідок повідомила, що у позивача та відповідачки ніколи спільного бюджету не було, і розцінювати їхні стосунки як подружжя не можливо, фактично, що об`єднувало ОСОБА_2 та ОСОБА_1 це робота, оскільки працювали на одній фірмі. Якщо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їздили на відпочинок, то кожен платив за себе, а на дитину порівну, що було досить дивно для неї.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка з 2000 року має приятельські відносини з позивачем, показала, що з позивачем вона знайома з 2010 року та він є похресником її дитини, В 2013 році вона зустріла ОСОБА_2 , разом з мамою у відділі продажу ЖК «Комфорт Таун», та з цього часу почали з ОСОБА_2 тісно спілкуватись. ОСОБА_2 та її мама часто допомагали доглядом за її дитиною. Повідомила, що позивач та відповідачка разом працювали на одній роботі, однак відповідачка розповідала, що ОСОБА_1 не приймає участі у житті сина, також між ними не було інтимних стосунків, пропозицій одружитися навіть після народження сина від позивача не було, і розцінювати їхні стосунки як подружжя не можливо, оскільки кожен жив сам по собі, та відносини між ними були погані, постійні суперечки. Квартира на АДРЕСА_14 фактично мамина, з частками ОСОБА_2 та її сестри. Ремонт в квартирі по АДРЕСА_4 проводила ОСОБА_2 , але вона не знає за чиї кошти.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення про відмову в позові ОСОБА_1 , суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він з відповідачкою проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та вели спільне господарство, оскільки самі лише показання свідків та спільні фотографії без доведення наявності у сторін спільного побуту та бюджету, факту здійснення спільних витрат не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання в зв`язку з цим права власності на половину майна за кожною із сторін.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 4 ст.65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до п.24 Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Майно, яке належить до особистої приватної власності дружини, чоловіка, визначено в ст. 57 СК України.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16, від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Як зазначає ОСОБА_1 , він проживав спільно з відповідачкою ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2010 року по вересень 2022 року.

Вказані обставини та ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільного господарства, наявність у них взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю також були підтверджені показами допитаних свідків, які показали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зазначений період спільно проживали, здійснювали придбання побутової техніки, їздили разом на відпочинок.

Про існування між сторонами шлюбних відносин свідчать і надані позивачем роздруківки фотознімків за спірний період зі спільних відпочинків та святкових днів, на яких зображені ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 та їх спільним сином.

При цьому самі по собі покази свідків та фотознімки не можуть бути визнані достатніми доказами ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільного побуту та господарства, проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Разом з тим, такі докази як покази свідків та фотознімки мають бути прийняті до уваги та підлягають врахуванню і оцінці поряд з іншими доказами.

Так, як вбачається з свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 04 серпня 2011 року у сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син - ОСОБА_3 , що також підтверджує перебування сторін у шлюбних відносинах як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Також, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 надав суду копії чеків та розрахункових документів на підтвердження придбання ними побутової техніки, яка за його твердженням, була установлена у спірній квартирі. Заперечуючи проти позову, відповідачка не надала доказів на спростування даних обставин.

Вищенаведені письмові докази у взаємозв`язку з показами свідків, фотознімками, а також з урахуванням наявності спільної дитини, проведення сумісного дозвілля та відпочинку, спільного проживання за однією адресою, безумовно підтверджують спільне проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

При цьому відповідачка не заперечувала факту проживання з позивачем у одному житловому приміщенні, спільне проведення дозвілля тощо.

Заперечуючи наявність спільного бюджету та придбання майна у спільну сумісну власність чи за спільні кошти з позивачем, ОСОБА_2 не надала належних доказів на підтвердження протилежного, придбання спірної квартири, побутової техніки, меблів за особисті кошти. На противагу доводів позивача, ОСОБА_2 надала квитанції про оплату житлово-комунальних послуг. Водночас, оплата нею житлово-комунальних послуг не спростовує факт проживання їх однією сім`єю, та може свідчити лише про оформлення на неї особових рахунків споживача.

Також, у відзиві на позов ОСОБА_2 зазначала, що позивач не займався вихованням дитини та не брав участі в її утриманні. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_2 зверталася до відповідних органів щодо неналежного здійснення позивачем своїх батьківських обов`язків та до суду з вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини.

Оцінюючи в сукупності надані позивачем докази та покази свідків, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 в період з жовтня 2010 року по вересень 2022 року.

Таким чином, враховуючи принцип презумпції спільного сумісного майна подружжя, підлягають задоволенню й позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ квартири за адресою: АДРЕСА_5 , як спільної сумісної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2020 року між AT «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фінансовий резерв» від імені в інтересах та за рахунок якого на підставі Договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду № 5/2020т від 26.06.2020 року діє ТОВ «Компанія з управління активами «Фарлонг» та ОСОБА_2 було укладено попередній договір №301120/ФР8/39, зі змісту якого вбачається, що предметом договору є укладання сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_10 . Згідно додатку №1 до попереднього договору №301120/ФР8/39 від 30.11.2020 року вартість квартири становила 1 100 000,00 грн. В подальшому ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу від 01 лютого 2021 року, на підставі якого набула у власність квартиру АДРЕСА_10 .

Тобто, придбання ОСОБА_2 вказаної квартири мало місце під час проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 .

Заперечуючи проти поділу вищезазначеної квартири, ОСОБА_2 заявила, що оплата за вказане нерухоме майно була здійснена за рахунок її власних грошових коштів, отриманих від продажу іншого належного їй нерухомого майна.

В обґрунтування таких доводів ОСОБА_2 зазначила, що 08 листопада 2013 року між нею, її матір`ю ОСОБА_10 , рідною сестрою ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 2.1 попереднього договору сторони домовились укласти та нотаріально посвідчити основний договір не пізніше 30 листопада 2013 року за ціну в сумі 518 795,00 грн. Згідно п. 2.3 даного договору, до підписання цього договору ОСОБА_19 передала їй, ОСОБА_10 та ОСОБА_18 забезпечувальний платіж в сумі 16 340,00 грн., що на момент укладання договору було еквівалентно 2000,00 доларів США. 12.11.2013 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Валприм», ТОВ «Інформаціно-депозитарний центр «Глобал» та нею укладено договір купівлі-продажу облігацій №БВ-212/13-5 на придбання квартири АДРЕСА_3. Згідно п. 3.3. вказаного договору ціна квартири на день укладання цього договору, становила 519 308,04 грн. 20.11.2013 року між нею, ОСОБА_10 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого вони з ОСОБА_10 , ОСОБА_18 продали належну їм на праві власності квартиру за 518 795,00 грн. 30.11.2020 року між нею та ОСОБА_20 , було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_11 , відповідно до якого вона продала вказану квартиру за 1 353 414,00 грн. Того ж дня, 30.11.2020 року, між AT «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фінансовий резерв» від імені в інтересах та за рахунок якого на підставі Договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду № 5/2020т від 26.06.2020 року діє ТОВ «Компанія з управління активами «Фарлонг» та нею укладений попередній договір № №301120/ФР8/39, відповідно до якого вбачається, що предметом договору є укладання сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_10 . Згідно додатку №1 до попереднього договору №301120/ФР8/39 від 30.11.2020 року вартість квартири становила 1 100 000, 00 грн.

Разом з тим, наведені ОСОБА_2 обставини не підтверджують, що спірна квартира АДРЕСА_10 придбана нею за особисті грошові кошти.

Так, ОСОБА_2 , стверджувала, що спірна квартира АДРЕСА_10 була придбана за кошти, отримані від продажу квартири АДРЕСА_3, яка була її особистою власністю, оскільки придбана за кошти від продажу іншої квартири - за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_18 .

Проте, враховуючи, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала в спільній власності ОСОБА_2 ,ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , частка ОСОБА_2 , від продажу цієї квартири склала 172 931,67 грн. Доказів того, що ОСОБА_10 та ОСОБА_18 подарували ОСОБА_2 кошти, отримані від продажу спільної квартири, остання суду не надала.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що договір купівлі-продажу спільної ОСОБА_10 , ОСОБА_18 та ОСОБА_2 квартири було укладено 20.11.2013 року, в той час як договір купівлі-продажу облігацій №БВ-212/13-5 на придбання квартири АДРЕСА_3 було укладено 12.11.2013 року.

При цьому, доказів того як і коли здійснювалася оплата за договором купівлі-продажу облігацій №БВ-212/13-5 від 12.11.2013 року ОСОБА_2 також надано не було.

На момент придбання квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 вже проживала разом з ОСОБА_1 , і у них була спільна дитина.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що квартиру АДРЕСА_3, ОСОБА_2 придбала під час спільного проживання з позивачем за особисті кошти.

Покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , на які посилалася ОСОБА_2 , також не можуть бути безумовними доказами на підтвердження джерела придбання вищевказаного нерухомого майна.

Враховуючи викладене, відповідачка не довела, що в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 спірне майно, а саме квартира АДРЕСА_10 , була придбана за її особисті кошти. Відповідно, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вказана квартира придбана ОСОБА_2 не за спільні кошти з позивачем.

Враховуючи, що відповідно до положень СК України частки майна подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, в порядку поділу майна підлягає визнанню за кожним із подружжя право власності на 1/2 частину вказаного майна.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 заявляючи в апеляційній скарзі вимогу про визнання за ним права власності на 1/4 спірної квартири, фактично змінив позовні вимоги на стадії апеляційного провадження, що відповідно до положень ЦПК України є недопустимим.

Таким чином, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна підлягає визнанню за кожним право власності по 1/2 частині квартира АДРЕСА_10 , загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.

Разом з тим, позовна вимога зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності.

Судове рішення про визнання права власності на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем, а відтак, позовна вимога про зобов`язання здійснити державну реєстрацію права власності за позивачем не відповідає належному способу захисту, а тому відсутні підстави для задоволення зазначеної позовної вимоги.

Враховуючи вищевикладене, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Цикалевича Володимира Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2010 року по вересень 2022 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_5 , в порядку поділу спільного майна.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_5 , в порядку поділу спільного майна.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді