Справа № 727/3543/24
Провадження № 2-з/727/38/24
УХВАЛА

08 квітня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, подану одночасно із поданням позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» про визнання нарахової суми боргу за відпущену та доставлену електроенергію неправомірною, зобов`язання вчинити дії щодо забезпечення належних умов проживання, відшкодування завданої моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ :

04.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» про визнання нарахової суми боргу за відпущену та доставлену електроенергію неправомірною, зобов`язання вчинити дії щодо забезпечення належних умов проживання, відшкодування завданої моральної шкоди.

Того ж дня позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. У поданій заяві просив забезпечити позов шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» здійснити підключення квартири АДРЕСА_1 до вирішення судом позовних вимог по суті спору. Також просив допустити негайне виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із наступного:

Так, за змістом ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види та способи забезпечення позов передбачені ч. 1 ст.150 ЦПК України.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті (ч.1 ст.153 Кодексу) .

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №490/7508/20.

Розглядаючи аргументи, наведені в заяві про забезпечення позову, суд виходить із наступного:

Так, звертаючись до суду з позовною заявою, позивач, зокрема, просив зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», Акціонерне товариство «Чернівціобленерго» вчинити дії щодо забезпечення належних умов проживання шляхом здійснення безперебійного розподілу, доставки та постачання електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 932/14900/19.

Обмеження у застосуванні судом заходів забезпечення позову окремо встановлені ч.ч.4-12 ст. 150 ЦПК України.

Зокрема, згідно з ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 727/3757/21 (провадження № 61-10529св21), від 22 вересня 2021 року у справі № 752/24015/20 (провадження № 61-6265св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , зокрема, просив суд зобов`язати відповідачів вчинити дії щодо забезпечення належних умов проживання шляхом здійснення безперебійного розподілу, доставки та постачання електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 просив вжити заходи на забезпечення позову, а саме: зобов`язати Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» здійснити підключення квартири АДРЕСА_1 до вирішення судом позовних вимог по суті.

Отже, ініційованим позивачем захід забезпечення позову за змістом, є тотожним заявленим позовним вимогам.

Тотожність ініційованого заходу забезпечення позову заявленим позовним вимогам, виключає можливість забезпечення позову у такий спосіб.

Подібні висновки викладеній в постанові Верхового Суду від 10 січня 2024 року у справі № 308/1493/23.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що положеннями ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено лише один вид забезпечення позову, коли суд може встановити обов`язок вчинити певні дії ( у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин), а не заборонити їх вчинення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обраний заявником спосіб забезпечення позову в даному випадку не відповідає вимогам Закону, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати для відома заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Одовічен Я.В.