Справа № 681/1527/23
Провадження 2/681/117/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Горгулько Н.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Полонному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

21.11.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з цим позовом.

В обґрунтування позову вказав, що 31.05.2023 ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "Renault Sandero", номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.п. 18.1 Правил дорожнього руху, на нерегульованому пішохідному переході не надала переваги в русі пішоходу ОСОБА_1 , який здійснював перехід проїжджої частини зліва направо відповідно до руху автомобіля, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої позивачем було отримано тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Наведені обставини підтверджуються постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2023 у № 686/15790/23.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач був госпіталізований та надалі проходив стаціонарне лікування в нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 31.05.2023 по 16.06.2023, що підтверджується випискою із медичною картки стаціонарного хворого.

Вказує, що загальна вартість витрат на лікування становить 6327 грн 02 коп., що підтверджується відповідними фіскальними та товарними чеками.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 станом на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно-страхова компанія" на підставі полісу № ЕР-211713121.

У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. Стягнути з відповідачів такі суми: зі страховика - 6327 грн 02 коп. витрати на лікування відповідно до умов полісу; 3573 грн 33 коп. неотримані доходи за час втрати працездатності за період з 31.05.2023 по 16.06.2023; 316 грн 35 коп. моральну шкоди (всього просить стягнути моральної шкоди 20000 грн, але вказує, що зі страховика необхідно стягнути 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (тобто, 5 % від суми 6327 грн 02 коп.). Решту суми із заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 .

Таким чином, з відповідача приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" просить стягнути 10216 грн 70 коп.: 9900 грн 35 коп. матеріальної шкоди, 316 грн 35 коп. моральної шкоди.

З відповідача ОСОБА_3 просить стягнути моральну шкоду у розмірі 19683 грн 65 коп.

22.01.2024 позивач ОСОБА_1 подав суду уточнену редакцію позовної заяви, в якій зазначив, що позовні вимоги заявляє до відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 22.01.2024 у справі відкрито провадження та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений ст. 178 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд зазначає про таке.

Відповідно до даних постанови Хмельницького міськрайонного суду від 27.06.2023 у справі № 686/15790/23, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Зі змісту цієї постанови вбачається, що подія мала місце 31.05.2023 м. Хмельницькому, по вул. Молодіжній, 18. При дорожньо-транспортній пригоді транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження (а.с 13).

Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № ІХ-230531/11948, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 31.05.2023 по 16.06.2023. У зв`язку з цим захворюванням тимчасово втрачена працездатність (а.с. 14).

Згідно з даними поліса № ЕР-211713121 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальностві власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_3 є страхувальником на строк дії договору з 29.10.2022 до 28.10.2023 у стаховика приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія". Відповідно до умов цього полісу (договору страхування), страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 320000 грн, а за шкоду, заподіяну майну - 160000 (а.с. 15).

На підтвердження витрат на лікування позивачем було надано такі фіскальні чеки: від 03.06.2023 на суму 162 грн 48 коп.; від 02.06.2023 на суму 119 грн 00 коп; від 03.06.2023 на суму 90 грн 00 коп.; від 09.06.2023 на суму 111 грн 50 коп.; від 03.06.2023 на суму 329 грн 50 коп.; від 06.06.2023 на суму 140 грн 00 коп.; від 16.06.2023 на суму 2082 грн 60 коп; від 03.06.2023 на суму 8 грн 70 коп.; від 04.06.2023 на суму 62 грн. 90 коп. (а.с. 16); від 06.06.2023 на суму 65 грн. 60 коп.; від 02.06.2023 на суму 65 грн 00 коп.; від 06.06.2023 на суму 107 грн. 50 коп.; від 01.06.2023 на суму 356 грн 76 коп.; від 01.06.2023 на суму 227 грн. 50 коп.; від 01.06.2023 на суму 72 грн 50 коп.; від 14.06.2023 на суму 650 грн (а.с. 16 зворот); від 12.06.2023 на суму 220 грн 96 коп.; від 16.06.2023 на суму 702 грн 52 коп.; від 05.06.2023 на суму 59 грн 00 коп. (а.с. 17).

Також до матеріалів справи на підтвердження матеріальної шкоди позивачем подані товарні чеки з міської комунальної аптеки "Віола" у м. Хмельницькому. Відповідно до даних товарних чеків від 09.06.2023 за медичний препарат сплачено 146 грн (а.с. 17), від 06.06.2023 за медичний препарат сплачено 547 грн (а.с. 17).

Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях.

Предметом доказування є вчинення відповідачем ОСОБА_2 певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено постанову Хмельницького міськрайонного суду, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортногої пригоди.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визнає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнання права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України).

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 03.12.2014 у справі №6-183цс14 та Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №759/4781/16-ц, від 11.09.2019 у справі №203/2378/14-ц та від 28.08.2019 у справі № 638/20603/16.

Положеннями ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 за № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідач ОСОБА_2 своїми діями, а саме протиправною поведінкою, що виразилась в порушенні п.п. 18.1 Правил дорожнього руху, створила дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, відтак, згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого, перебував у стані середньої важкості на стаціонарному лікуванніу КНП "Хмельницька обласна лікарня Хмельницької обласної ради" у нейрохірургічному відділенні з 31.05.2023 по 16.06.2023, що підтверджено належними та допустими доказами.

Доказів протилежного відповідачами суду не надано.

Що стосується вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає про таке.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача - приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" відшкодування у розмірі 9900 грн 35 коп, з яких: відшкодування витрат на лікування 6327 грн 02 коп.; відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою непрацездатності 3573 грн 33 коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на лікування з відповідача приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема встановлення відповідальності страховика, регулюється Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 1.3. ст. 1 цього ж Закону, потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно ст. 24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник - ОСОБА_2 та страховик - приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія". При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту "в" постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Відповідно до даних виписки із медичної карти стаціонарного хворого № ІХ-230531/11948, ОСОБА_1 на час перебування у стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні було призначено таке лікування: анальгін, димедрол, дексалгін, фуросемід, ліра, неовітам, персен, батасерк (а.с. 14).

Отже, суд, вивчивши докази, якими позивач доводить свої витрати, на підставі яких поза розумним сумнівом можна дійти висновку, що останнім вдаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди було понесено витрати на лікування, зазначає про таке:

- сума 146 грн підтверджена товарним чеком від 09.06.2023 (а.с. 17) та сума 547 грн підтверджена товарним чеком від 06.06.2023. Лікувальні препарати ліра є у призначенні лікаря згідно даних виписки № ІХ-230531/1194, тому ці суми підлягають до задоволення в повному обсязі (а.с. 17);

- фіскальний чек ФН від 03.06.2023 підтверджує купівлю лікувального препарату дексалгін на суму 162 грн 48 коп., який призначений лікарем, тому ця сума підлягає до задоволення (а.с. 16);

- фіскальний чек ФН від 09.06.2023 на загальну суму 111 грн 50 коп. підтверджує купівлю лікувальних препаратів: персен - 57 грн 50 коп., шприц 5 мл. - 8 грн, які призначені лікарем. Засоби гігієни та інші препарати не призначенні лікарем відповідно до даних виписки № ІХ-230531/1194. Тому вимоги по цьому фіскальному чеку до задоволення підлягають частково - сумі 65 грн 50 коп. (а.с. 16);

- фіскальний чек ФН від 03.06.2023 на загальну суму 329 грн 50 коп. підтверджує купівлю лікувального препарату ліра - 200 грн 60 коп., який призначений лікарем. Решта суми витрачена на лікувальні препарати, які не зазначені у виписці № ІХ-230531/1194. Отже, вимога підлягає до задоволення частково - на 200 грн 60 коп. (а.с. 16);

- фіскальний чек ФН 000802236 від 06.06.2023 підтверджує купівлю лікувального препарату дексалгін, призначеного лікарем, тому задоволенню підлягає вся сума - 140 грн (а.с. 16);

- фіскальний чек ФН від 06.06.2023 підтверджує придбання лікувального препарату персен, який є у рекомендаціях лікаря відповідно до даних виписки № ІХ-230531/1194, тому вся сума 65 грн 60 коп. підлягає до задоволення (а.с. 16 зворот);

- фіскальний чек ФН 000802237 від 06.06.2023 на загальну суму 107 грн 50 коп. підтверджує купівлю шприців 5 мл на суму 16 грн, що пов`язано з внутрішньом`язевим введенням ліків, призначених лікарем. Решта суми - лікувальні препарати, які не призначались лікарем відповідно до даних виписки № ІХ-230531/1194. Отже, до задоволення підлягає лише сума - 16 грн (а.с. 16 зворот);

- витрати згідно фіскального чека ФН від 01.06.2023 на загальну суму 356 грн 76 коп. підлягають до задоволення частково: неовітам - 63 грн 46 коп., анальгін - 15 грн, димедрол - 10 грн 50 коп., персен - 65 грн, шприц 2 мл. - 17 грн 50 коп., шприц 5 мл. - 20 грн. Решта суми витрачена на лікувальні препарати, які не призначені лікарем згідно даних виписки № ІХ-230531/1194. Отже, до задоволення підлягає сума - 191 грн 46 коп. (а.с. 16 зворот);

- витрати згідно фіскального чека ФН від 01.06.2023 на загальну суму 227 грн 50 коп. підлягають до задоволення частково: скарифікатор - 3 грн, контейнер - 10 грн, шприц 10 мл. - 4 грн 50 коп. Решта витрат здійснена на купівлю лікувальних препаратів, які не призначені лікарем. Отже, до задоволення підлягає сума 17 грн 50 коп. (а.с. 16 зворот);

- сума 650 грн підтверджена фіскальним чеком ФН від 14.06.2023 на УЗД судин голови та шиї. Ця сума витрат пов язана з діагностикою,тому підлягає до задоволення повністю (а.с. 16 зворот);

- фіскальний чек ФН від 12.06.2023 підтверджує купівлю лікувальних препаратів неовітам - 63 грн 46 коп., персен - 57 грн 50 коп., дексалгін - 100 грн 00 коп., які призначені лікарем відповідно до даних виписки № ІХ-230531/1194. Отже, вся сума 220 грн 96 коп. по цьому чеку підлягає до задоволення (а.. 17);

- щодо фіскального чека ФН від 03.06.2023 на суму 8 грн 70 коп., суд зазначає, що він нечитабельний, тому суд не має можливості достеменно та поза розумним сумнівом дійти переконання, що на цю суму куплений саме лікувальний препарат, що призначений лікарем, а не будь-який інший товар, що є у продажі в аптечному пункті (а.с. 16). Таким чином, ця сума не знайшла свого підтвердження, тому суд не бере до уваги вищевказаний фіскальний чек, як доказ сплачених витрат на лікування.

Решта фіскальних чеків не містять інформації про придбання ліків та матеріалів, які призначені лікарем та пов`язані безпосередньо із дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином, за наявності підтвердженого спричинення позивачу шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 31.05.2023, шляхом арефметичного дадавання сум, які були підтвердженні позивачем належними та допустимими доказами щодо витрат на лікування у період з 31.05.2023 по 16.06.2023 у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, отримуємо суму 2423 грн 10 коп., яка є страховою сумою та має бути відшкодована страховиком відповідно до умов полісу № ЕР-211713121 у відповідності до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З врахуванням вищенаведеного, позовна вимога ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" витрат на лікування підлягає до задоволення частково у розмірі 2423 грн 10 коп.

Щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, суд зазначає про таке.

Відповідно до даних виписки із медичної картки стаціонарного хворого № ІХ-230531/11948, позивач перебував на стаціонарному лікуванні та ним було тимчасово втрачено працездатність на період з 31.05.2023 по 16.06.2023.

Як вбачається зі ст. 25 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого, який є непрацюючою повнолітньої особогю, оцінюються у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено мінімальну заробітну плату на 2023 рік у місячному розмірі 6700, 00 грн.

Позивач вказує, що є непрацюючою повнолітньою особою. Відповідачами доказів протилежного не подано. Неотримані доходи позивача обчислені відповідно до норм законодавства України за період з 31.05.2023 по 16.06.2023 складають 3573 грн 33 коп. (223 грн 33 коп. - середньоденний заробіток х 16 днів).

Отже, суд, дослідивши матеріали справи, встановивши всі фактичні обставини справи, дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь позивача ОСОБА_1 шкоди, яка була спричинена йому в зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 3573 грн 33 коп. підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Позивач оцінив моральну шкоду у розмірі 20000 грн. З відповідача приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" просить стягнуть 316 грн 35 коп., а з відповідача ОСОБА_3 - 19683 грн 65 коп.

На сьогодні у законодавстві відсутнє чітке визначення поняття «моральна шкода», оскільки це пов`язано із неможливістю вичерпного опису цього оціночного поняття.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру.

Розмір моральної шкоди є індивідуальним, але при визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості, керується розумністю щодо суми, яку позивач бажає стягнути до пропорційності завданих збитків.

Так, у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 709/1173/17, постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 127/35822/21, постанові Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 535/171/20 та інших зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає з урахуванням: характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення); стану здоров`я потерпілого; тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах; ступеня зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди.

При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц).

Ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" п. 41.1 та підпунктом "в" п. 41.2 ст. 41 цього Закону) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в цьому процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в становище суттєво менш сприятливе в порівнянні з опонентом, суд, керуючись верховенством права та внутрішнім переконанням, дійшов таких висновків. Позивачем повністю доведено наявність усіх обставин, які є підставою для стягнення з відповідачів шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Судом встановлено, що у даному випадку, в результаті дорожньо-транспортної пригоди 31.05.2023, ОСОБА_1 було отримано тілесні ушкодження, пройдено тривале лікування, внаслідок чого позивач зазнав душевних хвилювань, що порушили його нормальну життєдіяльність.

У зв`язку з наведеним та з урахуванням вимог законодавства, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" моральну шкоду в розмірі 121 грн 15 коп., тобто 5 % від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (від суми 2423 грн 10 коп. один відсоток = 24,23 х 5 % = 121 грн 15 коп.), а з відповідача ОСОБА_2 в рахунок моральної шкоди - 19683 грн 65 коп., оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, а власне таку суму позивач вказав у своїх позовних вимогах.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Ч. 5 ст. 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно п. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 разом з позовною заявою подав ордер серії ВК № 1096232 про надання правничої (правової) допомоги від 26.07.2023 на підставі договору про надання правової допомоги № 15/06/22 від 15.06.2023 між позивачем та адвокатом Янцеловським М.Ф. (а.с. 8) та копію свідоцтва № НОМЕР_2 про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане 19.01.2012 ОСОБА_4 (а.с. 9).

Натомість, відповідного договіру про надання правничої допомоги з адвокатом Янцеловським М.Ф., розрахунку витрат, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також квитанції чи іншого підтверджуючого документу, на підставі якого суд може достеменно та поза розумним сумнівом дійти висновку, що сума 20000 грн, яку просить стягнути позивач, дійсно була сплачена для адвоката Янцеловського М.Ф., суду не надано. Тому, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідачів солідарно витрат на професійну правничу допомогу до задоволення не підлягає, оскільки не підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, проаналізувавши правову позицію Верховного Суду України, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, керуючись принципом розумності та справедливості, суд приходить до висновків виключно на основі зібраних у матеріалах справи доказів, що позовна вимога ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а позовні вимоги до відповідача приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" підлягають до задоволення частково, а саме на суму 6117 грн 58 коп. (сума 5996 грн 43 коп. це відшкодування матеріальної шкоди (витрати на лікування - 2423 грн 10 коп., витрати у зв`язку з втратою працездатності - 3573 грн 33 коп.) та сума 121 грн 15 коп. - відшкодування моральної шкоди).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, з відповідача приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 650 грн 52 коп. на користь держави, оскільки позовні вимоги у частині стягнення матеріальної шкоди задоволено на 60,57%.

Позовну вимогу про стягнення моральної шкоди заявлено до двох відповідачів. Отже, з них підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп. пропорційно до розміру задоволених вимог про стягненя моральної шкоди.

З приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 411 грн 76 коп. на користь держави, оскільки позовну вимогу до цього відповідача про стягнення моральної шкоди задоволено на 38,34 %.

З відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 536 грн 80 коп. на користь держави, оскільки позовну вимогу про стягнення моральної шкоди до ОСОБА_3 задоволено повністю.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 979, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 352 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариство "Українська пожежно-страхова компанія", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь ОСОБА_1 2423 грн 10 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування, 3573 грн 33 коп. в рахунок відшкодування шкоди, повязаної з втратою працездатності та 121 грн 15 коп. відшкодування моральної шкоди, а всього 6117 грн 58 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на користь держави 411 грн 76 коп. судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди та 650 грн 52 коп. за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, а всього - 1062 грн 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19683 грн 65 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія", м. Київ, вул. Кирилівська, 40 Київського району Київської області, поштовий індекс 04080, код ЄДРПОУ - 20602681;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А.Горгулько