Справа № 539/3004/23
Провадження № 2-о/539/3/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л. за участі секретаря Ковтун І.О.

заявника ОСОБА_1 представника заявника Власової С.М.

представника заінтересованої особи ОСОБА_15,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті військовослужбовця, заінтересовані особи: Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проходження військової служби, під час виконання бойового завдання поблизу міста Соледар Донецької області, під час ведення оборонного бою для відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області, внаслідок масованого обстрілу збройними силами російської федерації. В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що вона є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_3 , який був призваний на військову службу за мобілізацією у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України. 28.10.2022 вона отримала від ІНФОРМАЦІЯ_4 сповіщення сім`ї про те, що її син ОСОБА_3 зник безвісти 13.10.2022 під час бойового завдання поблизу м.Соледар Донецької області. За результатами службового розслідування було складено акт та видано наказ командира військової частини «Про підсумки службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 ». Службовим розслідуванням встановлено, що 13.10.2022 в районі населеного пункту Соледар під час ведення оборонного бою, в якому приймала участь 9 рота військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовець розвідник-сапер 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення ОСОБА_3 зник безвісти. Після цих подій велись пошуки, які позитивних результатів не дали. Причинами та умовами, що сприяли зникненню безвісти солдата ОСОБА_3 , є напад збройних сил російської федерації. Оскільки її син зник безвісти в районі ведення активних бойових дій під час масованого артилерійсько-мінометного обстрілу, є всі підстави вважати, що він загинув. Встановлення даного факту є необхідним для державної реєстрації смерті у відділі ДРАЦС, оскільки від цього залежить виникнення її особистих та майнових прав, зокрема, щодо отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, отримання одноразової допомоги в зв`язку з загибеллю сина та пільг в установленому законом порядку.

10.07.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду.

27.07.2023 судом постановлено ухвалу, якою залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб Міністерство оборони України та Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

07.11.2023 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті військовослужбовця.

Заявник в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що 14.10.2022 їй зателефонував товариш сина, який перебував з ним на військовій службі, на ім`я ОСОБА_4 та повідомив, що її син ОСОБА_3 загинув. 15.10.2022 вона зателефонувала до військової частини. Заступник начальника з морально-психологічного забезпечення сказав, що її син загинув, а військовослужбовці, які були з ним, не змогли його винести з місця події. Потім їй зателефонував побратим її сина ОСОБА_5 і повідомив, що 13.10.2022 зранку він, її син та інші військовослужбовці були поблизу м.Соледар Донецької області, де виконували бойове завдання. Їх почали оточувати війська російської федерації, почалася перестрілка. Вони стали відходити, а її син як кулеметник їх прикривав і залишився. ОСОБА_5 покликав сина, щоб він теж відходив. Коли син став відходити його було поранено внаслідок обстрілу. Син впав, хлопці підбігли до сина та хотіли допомогти. Син сказав, що помирає, хлопці змогли перенести його до підвалу. Там ОСОБА_5 та інші військовослужбовці робили сину штучне дихання, накладали турнікет, перевіряли пульс. Але внаслідок ймовірної внутрішньої кровотечі такі заходи не допомогли, син ознак життя не подавав, бо помер у присутності військовослужбовців, які були поруч з сином. Побратими сина не змогли його забрати, бо були в оточені і допомагали тим, хто вижив під час обстрілу і був поранений. Хлопці змогли винести тільки військовий квиток сина та повідомили про його загибель командування.

Представник заявника - адвокат Власова С.М. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному в заяві. Зазначила, що належними і допустимими доказами, зокрема, показаннями трьох свідків, які були безпосередніми свідками події, доведено факт смерті військовослужбовця ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначила, що покладається на розсуд суду щодо ухвалення рішення по даній справі.

Представник заінтересованої особи - Лубенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав письмові пояснення, в яких зокрема зазначив, що службовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_3 під час виконання службових (бойових) завдань, виконуючи завдання за призначенням по забезпеченню оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в ході здійснення дій в районі м.Соледар Донецької області зник безвісти. Оскільки під час проведення службового розслідування документального підтвердження загибелі, потрапляння до полону держави-агресора солдата ОСОБА_3 отримано не було, а кінцеві висновки розслідування не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а повинні підтвердженні належними та допустимими доказами, то у військової частини є підстави вважати останнього таким, що зник без вісти з 13.10.2022. Причинами та умовами, що сприяли зникненню солдата ОСОБА_3 , є напад збройних сил російської федерації.

Вислухавши пояснення заявника, її представника, представника заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу. З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №5 від 12.03.2022, засвідченого ТВО начальника штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_1 , вбачається, що солдата ОСОБА_6 , призваного на військову службу по мобілізації, призначеного на посаду розвідника-сапера 9 групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення 3 загону спеціального призначення, ВОС - 166662А ІНФОРМАЦІЯ_9 вважати таким, що з 12.03.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «солдат».

28.10.2022 за вих. №3878 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 направлено ОСОБА_1 сповіщення сім`ї № 32, з якого вбачається, що її син, солдат ОСОБА_3 , 1997 року народження, 13.10.2022 під час виконання бойового завдання поблизу міста Соледар Донецької області зник безвісти.

З доповіді по факту зникнення безвісти під час виконання завдань розвідника - сапера 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , засвідченої командиром 3 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , від 13.10.2022, вбачається, що близько 14:00 години 13.10.2022 від заступника командира 9 роти спеціального призначення 3 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 надійшла доповідь про зникнення безвісти під час виконання бойового завдання розвідника - сапера 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 . За попередньою інформацією, починаючи з 07:30 години 13.10.2022 противник намагався прорвати лінію оборони, де виконуються бойові завдання з ведення оборонного бою 9 ротою НОМЕР_2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 в районі відповідальності 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 поблизу АДРЕСА_1 . В період з 12:00 год. до 13:15 год. противник провів масований артилерійсько-мінометний обстріл позицій 9 роти 3 загону спеціального призначення, в результаті якого безвісти зник солдат ОСОБА_3 , розвідник - сапер 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 .

З акту службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 , військовослужбовця 9 роти військової частини НОМЕР_1 , від 27.10.2022 вбачається, що причинами та умовами, що сприяли зникненню безвісти солдата ОСОБА_3 є військова агресія збройних сил російської федерації. Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 13.10.2022 у районі населеного пункту м.Соледар, під час ведення оборонного бою, в якому приймала участь 9 рота військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовець розвідник-сапер 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення ОСОБА_3 зник безвісти. Після цих подій велися пошуки, які позитивних результатів не дали, його документи відсутні, зв`язок з ним відсутній, його місцезнаходження є невідомим і по даний час. Проведення пошукових заходів на території бойових дій наразі неможливо, встановити місцезнаходження солдата ОСОБА_3 не вдалось, не вдалось встановити місцезнаходження його тіла та його рештків.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3004 від 29.10.2022 про підсумки службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 , засвідченого начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_1 , службовим розслідуванням встановлено, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №63 від 15.05.2022 солдат ОСОБА_3 , розвідник-сапер 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення, з 15.05.2022 вибув до району бойових дій у Донецьку область, для забезпечення належної організації відбиття збройної агресії російської федерації та виконання бойових задач. 13.10.2022 у районі населеного пункту м.Соледар, під час ведення оборонного бою, в якому приймала участь 9 рота військової частини НОМЕР_1 , в результаті чого військовослужбовець розвідник-сапер 9 групи 9 роти 3 загону спеціального призначення ОСОБА_3 зник безвісти. Після цих подій велися пошуки, які позитивних результатів не дали, його документи відсутні, зв`язок з ним відсутній, його місцезнаходження є невідомим і по даний час. Неправомірних дій солдата ОСОБА_3 не встановлено. Причинами та умовами, що сприяли зникненню безвісти солдата ОСОБА_3 є напад збройних сил російської федерації. З відповіді Лубенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області №Д-10/30.8-09 від 21.06.2023, наданої на звернення ОСОБА_1 , вбачається, що надане сповіщення сім`ї №32, видане ІНФОРМАЦІЯ_1 28.10.2022 про зникнення безвісти 13.10.2022 під час виконання бойового завдання ОСОБА_3 , не є підставою для державної реєстрації смерті.

З відповіді Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №13136-23 від 03.10.2023, наданої на запит ОСОБА_1 , вбачається, що відомості щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 внесені до реєстру Національного інформаційного бюро. Станом на дату надання відповіді НІБ не володіє інформацією про запитувану особу, триває збір даних.

Згідно інформації Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області №3083/115/117/14/2024 від 28.02.2024, 28.10.2022 до чергової частини Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що під час виконання бойового завдання безвісно зник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі даної інформації слідчим Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області було внесено відомості до ЄРДР №0000708 від 29.10.2022 за ч. 1 ст. 115 КК України. В ході подальшого досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_3 зник безвісти 13.10.2022 поблизу міста Соледар Донецької області. Було заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №116/22 від 07.11.2022 та оголошено в державний розшук ОСОБА_3 . Станом на 29.02.2024 проводяться пошукові заходи щодо встановлення місцезнаходження безвісно зниклого ОСОБА_3 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є військовослужбовцем. Вони разом з ОСОБА_3 , який був кулеметником, несли військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 . 13.10.2022 він з іншими військовослужбовцями перебував на спостережному пункті, коли надійшло повідомлення про те, що в їх бік ідуть у наступ вагнерівці. Він та ще двоє військовослужбовців прийняли бій. До них прийшли на допомогу інші військовослужбовця, в тому числі і ОСОБА_3 . Вагнерівці стали штурмувати їх позиції. Командир повідомив, що їм слід відступати. Вони стали відступати, але він в цей час зайняв вогневу позицію за укриттям і став вести вогонь на подавлення. В цей момент ОСОБА_3 поплескав його по плечу, що означало, що він пробігає повз нього останній з групи, яка відступає, а він займе вогневу позицію, щоб прикрити його відхід. ОСОБА_3 крикнув йому бігти, і він побіг в укриття - до підвалу. ОСОБА_3 в цей час вів вогонь на подавлення з кулемета, прикриваючи його відхід. Коли він пробігав повз ОСОБА_3 , останній гучно закричав. Командир їхньої групи ОСОБА_7 крикнув: «Дивись, ОСОБА_8 ». Він озирнувся і побачив, що ОСОБА_3 лежачи повзе на ліктях. Він підбіг до ОСОБА_3 , який сказав, що йому кінець. Він став питати куди його поранено, зрозумів, що ОСОБА_3 дуже боляче. ОСОБА_3 сказав, що його поранено у ногу, здається праву. Він перетягнув ОСОБА_3 ногу турнікетом. Тоді вони з ОСОБА_7 відтягли ОСОБА_3 у підвал. ОСОБА_7 та військовослужбовець ОСОБА_9 одразу намагались встановити характер поранень, оглядаючи ОСОБА_3 , зняли з нього броніжилет. Коли вони ще тягли ОСОБА_3 у підвал, то він вже тоді не відповідав на їх питання, втрачаючи свідомість. Коли з ОСОБА_3 зняли штани, побачили у лівій частині правої сідниці дірку від кулі. В цей момент ОСОБА_3 важко дихав, його очі були закриті, був без свідомості, на них ніяк не реагував. Він робив ОСОБА_3 непрямий масаж серця і штучне дихання. Потім ОСОБА_3 став часто і уривчасто дихати, потім ніби посміхнувся. Він відкрив ОСОБА_3 око, посвітив у нього, але зіниця не реагувала на світло. Тоді він зрозумів, що можливо ОСОБА_3 помер, але командир сказав продовжувати, і він ще став робити масаж серця і штучне дихання. Але все це виявилось марним. Сапер, який був з ними поруч, сказав, що ОСОБА_3 помер. Коли він взяв ОСОБА_3 за руку, вона вже була холодна. ОСОБА_3 ознак життя не подавав та помер у їх присутності. Оскільки було багато поранених військовослужбовців і потрібно було негайно відходити через щільний ворожий обстріл, тіло ОСОБА_3 забрати не вдалося. Він склав руки на грудях ОСОБА_3 . З собою вони взяли телефон та документи ОСОБА_3 . Про загибель ОСОБА_3 від поранення він повідомив командування, про те, що він пропав без вісти не казав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є військовослужбовцем. Вони разом з ОСОБА_3 несли військову службу. ІНФОРМАЦІЯ_3 на околиці с.Бахмутське поблизу м.Соледар Донецької області він був командиром зведеної групи спеціального призначення 3 загону ІНФОРМАЦІЯ_9 військової частини НОМЕР_1 . Виконуючи бойове завдання, ніс чергування. Почався потужний артилерійській та мінометний обстріл. Потім розпочався ворожий штурм. Внаслідок обстрілу його було поранено. На допомогу йому та іншим військовослужбовцям прийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_3 . Бій продовжувався, він прийняв рішення відійти на два будинки назад. Останніми з групи відходили ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . ОСОБА_3 зупинився, зайняв укриття і прикривав перебіжку ОСОБА_13. Коли ОСОБА_13 закінчив перебіжку, він відкрив вогонь в бік противника, щоб надати можливість ОСОБА_3 побігти до іншого укриття. Коли ОСОБА_3 почав бігти, впав і закричав, що його поранено. ОСОБА_13 наклав турнікет на ногу ОСОБА_3 , який сказав, що його поранено в ногу. Він та ОСОБА_13 перетягли ОСОБА_3 в підвал, він почав оглядати його тіло. Зняв бронежилет, а коли зняв штани, то побачив вогнепальне сліпе поранення в районі сідниці. ОСОБА_3 втрачав свідомість, на їх звернення не реагував. ОСОБА_13 почав робити ОСОБА_3 штучне дихання та непрямий масаж серця, але ОСОБА_3 був непритомний, жодних ознак життя не подавав. У ОСОБА_3 не було пульсу та дихання. Зіниці очей не реагували на світло. Він може стверджувати, що ОСОБА_3 помер в їх присутності. Оскільки бій продовжувався та було багато поранених, вони з дозволу командира роти відійшли. Але тіло ОСОБА_3 не змогли фізично забрати, бо допомагали іншим пораненим. Про загибель ОСОБА_3 він повідомив командира роти 93 бригади, з яким у нього був зв`язок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що він є військовослужбовцем. Вони разом з ОСОБА_3 несли військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 13.10.2022 він знаходився в с.Бахмутське поблизу м.Соледар Донецької області, був на чергуванні разом з військовослужбовцями ОСОБА_7 та ОСОБА_13 . Почався прицільний ворожий обстріл. Вони викликали підмогу, бо противник міг піти у наступ. На підмогу прийшов ОСОБА_3 та ще один хлопець. Обстріл продовжувався, і вони вирішити трохи відійти у підвал. Перебігали по двоє, ОСОБА_3 біг останній. Через декілька секунд він побачив, що ОСОБА_3 лежить на землі і кричить: «Нога, нога». ОСОБА_13 та інший військовослужбовець перенесли ОСОБА_3 до підвалу, куди вони всі спустились. В його присутності ОСОБА_7 оглядав ОСОБА_3 , знімав з нього одяг, щоб встановити куди його поранено. ОСОБА_3 в цей момент хрипів. Було очевидно, що його поранено, йому боляче, він вже не кричав, був майже без свідомості. Коли з ОСОБА_3 зняли штани, побачили на сідниці рану. Було очевидно, що ОСОБА_3 з кожною хвилиною стає все гірше. Коли ОСОБА_3 ліхтариком посвітили у очі, то зіниці очей не реагували на світло, він ознак життя не подавав, пульсу вже не було. Тоді він зрозумів, що ОСОБА_3 помер. Коли вони пішли з підвалу, то забрати тіло ОСОБА_3 не змогли, фізично не могли цього зробити. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті вказаної статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку в наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан. Згідно із частиною 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширює свою дію стаття 317 ЦПК. На даний час до них відносяться території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до чинного законодавства. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на даний час також триває. Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, тому вищевказаний спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті. Станом на 13.10.2022 місто Соледар Донецької області було віднесено до території активних бойових дій Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, який на теперішній час втратив чинність.

З 25.01.2023 місто Соледар Донецької області віднесено до території тимчасово окупованої російською федерацією, що підтверджується Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309. Доказами, що підтверджують факт народження/смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути: пояснення заявників, свідків; письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи, висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про народження/смерть; наказ командира військової частини про виключення із особового складу; скріншоти особистого листування; дані, отримані з відкритих джерел чи соціальних мереж, які доводять факт ведення бойових дій у конкретній місцевості у певний час; акти про настання смерті; заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22, провадження № 61-1428св23. У відповідності до частин третьої, четвертої статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно з вимогами пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. З висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2022 року в справі №490/6057/19-ц вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника та членів сім`ї загиблого. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_1 послалась на те, що не може отримати свідоцтво про смерть сина, оскільки смерть сталася під час бойових дій поблизу міста Соледар Донецької області, звідки неможливо забрати тіло та отримати відповідний медичний документ. У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть сина заявниця не має можливості реалізувати свої права, зокрема, щодо отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, отримання одноразової допомоги в зв`язку з загибеллю сина та пільг в установленому законом порядку. Проаналізувавши надані докази, суд вважає, що заявником ОСОБА_1 достатньо і належно доведений факт настання смерті її сина ОСОБА_3 13.10.2022 поблизу міста Соледар Донецької області під час обстрілу з боку противника. Зокрема, факт смерті ОСОБА_3 підтверджується поясненнями його побратимів-військовослужбовців, що були поряд з ним на місці бою, які містять посилання на конкретні факти з приводу обстановки та причин його загибелі, що дають суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування. Також факт смерті ОСОБА_3 підтверджується копіями сповіщення сім`ї від 28.10.2022 про зникнення безвісти ОСОБА_3 13.10.2022 під час виконання бойового завдання поблизу м.Соледар Донецької області; доповіді командира 3 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2022, акту службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2022, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3004 від 29.10.2022 про підсумки службового розслідування, згідно з якими ОСОБА_3 зник безвісти 13.10.2022 у районі міста Соледар Донецької області під час ведення оборонного бою для відбиття збройної агресії з боку збройних сил російської федерації. З урахуванням обставин загибелі ОСОБА_3 , беручи до уваги продовження бойових дій на території України, виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд вважає обґрунтованим твердження заявниці про смерть сина та об`єктивну неможливість отримати лікарське свідоцтво про смерть у встановленому законом порядку. Виходячи з викладеного та аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що військовослужбовець Збройних Сил України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 поблизу міста Соледар Донецької області, Україна, під час проходження військової служби та виконання бойового завдання, під час ведення оборонного бою для відбиття збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області, підтверджено наданими доказами, та заявниця не має можливості встановити його у іншому, позасудовому порядку. Оскільки заявник звільнена від сплати судового збору підстав для перерозподілу судового збору не вбачається.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті військовослужбовця задовольнити.

Встановити факт смерті військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця села Засулля Лубенського району Полтавської області, який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , та загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 поблизу міста Соледар Донецької області, Україна, під час проходження військової служби та виконання бойового завдання, під час ведення оборонного бою для відбиття збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 03.04.2024.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересовані особи:

Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: вулиця Гагаріна, будинок 20, місто Лубни, Полтавська область, 37500.

ІНФОРМАЦІЯ_1 (інші відомості наявні в матеріалах справи та не зазначаються у період воєнного стану);

Міністерство оборони України (інші відомості наявні в матеріалах справи та не зазначаються у період воєнного стану);

Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (інші відомості наявні в матеріалах справи та не зазначаються у період воєнного стану).

Суддя О.Л. Овчаренко