Номер провадження: 22-ц/813/1958/24
Справа № 509/4494/22
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л. М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.06.2023 у складі судді Бочарова А.І.,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, закриття розділу Державного реєстру прав та припинення права власності на майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в межах справи № 509/2024/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зокрема, приміщення з терасою №18 для зберігання спортивного та риболовного інвентарю, яке розташоване в АДРЕСА_1 , представником відповідача надано до суду декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ в Одеській області 02 листопада 2015 року, серія та номер ОД80, в якій зазначено, що 14 грудня 2007 року Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області було видано дозвіл на виконання будівельних робіт за № 579/07 на об`єкт реконструкції «приміщення з терасою для зберігання спортивного та риболовного інвентарю, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення № 18». Також зазначає, що при перевірці інформації щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт, було виявлено що відповідний дозвіл відсутній, що вбачається з відповіді Одеської районної державної адміністрації від 21.09.2022 № 3613/01-39/22/4 на адвокатський запит, відповідно до якого зазначено, що до Архівного відділу Одеської районної державної адміністрації дозволи на виконання будівельних робіт, дозволи на реконструкцію на зберігання не передавались. Посилається на те, що її законний інтерес полягає в тому, що наявність незаконно зареєстрованого за відповідачем права власності на приміщення впливає і на її право на 1/2 частину всього майна, зокрема, у випадку скасування декларації всі зроблені сторонами поліпшення приміщення являтимуть собою сукупність будівельних матеріалів, які підлягатимуть поділу між ними в рівних частках, оскільки за час перебування сторін у шлюбі з серпня 2015 майно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок їх спільних трудових та грошових затрат.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.06.2023 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з наведеним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.

Відповідач посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що фактичні підстави позову ґрунтуються на тому, що відповідач приховав від неї ту обставину, що право власності на приміщення було зареєстроване за ним незаконно, зокрема за відсутності дозволу на виконання будівельних робіт з реконструкції приміщення та на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка містить недостовірні дані про те, що відповідачу видавався дозвіл на виконання будівельних робіт з реконструкції приміщення. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову зазначив, що відповідне приміщення є особистою приватною власністю відповідача, проте це факт взагалі не входить до предмету позову. Тобто, суд в порушення ч. 2 ст. 264 ЦПК України невірно визначився з предметом спору і фактично вийшов за межі позовних вимог. Крім того, суд пославшись на висновок судового експерта ОСОБА_3 зазначив, що реконструкція приміщення № 18 була завершена відповідачем особисто ще до реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 . У висновку експерта зазначено, що з серпня 2015 будівельні роботи не виконувались, тоді як у власноруч заповненій відповідачем декларації зазначено, що будівництво завершено 10.09.2015. Тобто, суд не прийняв до уваги те, що по- перше, висновок експерта не встановлює жодних обставин, що входять до предмету доказування у цій справі, а по- друге, те, що сам по собі висновок виконано неякісно і містить суттєві протиріччя. Також позивач зазначає, що судове рішення мотивоване нерелевантною судовою практикою Верховного Суду.

ОСОБА_2 в поданому відзиві заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

Позивач в судове засідання 21.03.2024 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від її представника надійшла заява про відкладення розгляду справи з причин зайнятості в іншому судовому засіданні. Враховуючи те, що вона є повторною, суд відкладав вже справу за таким клопотанням, явка до суду не є обов`язковою, то з метою дотримання розумного строку вирішення справи, останню розглянуто за відсутності позивача та його представнтка.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.2003, виданого виконкомом Таїровської селищної ради на підставі рішення виконкому Таїровської с/р від 19.12.2002 N 415, ОСОБА_2 набув у власність приміщення з терасою N 18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю за адресою: АДРЕСА_1 .

15.08.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

02.11.2015 Департаментом ДАБІ в Одеській області зареєстровано подану відповідачем декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за N ОД80 щодо "Реконструкція приміщення з терасою N 18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В декларації про готовність об`єкта до експлуатації за N ОД80 зазначено, що 14.12.2007 Овідіопольською РДА Одеської області було видано відповідачу дозвіл N579/07 на виконання будівельних робіт щодо проведення реконструкції приміщення з терасою. В пункті 12 декларації вказано, що датою початку будівництва є 14.12.2007, датою закінчення будівництва є 10.09.2015.

Відповідно до пункту 16 декларації, загальна площа приміщення з терасою N 18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю після проведення реконструкції становить 193,4 кв. м, основна площа 97,1 кв. м, підсобна площа 96,3 кв. м, поверховість 3 поверхи з мансардою.

Рішенням N 56 виконкому Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 01.12.2015 було присвоєно реконструйованому об`єкту нерухомого майна приміщенню з терасою для зберігання спортивного і риболовного інвентарю наступну адресу: АДРЕСА_1 .

15.01.2016 державним реєстратором Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області Колесніченко І.С. на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.2003, рішення N 56 виконкому Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 01.12.2015, технічного паспорту від 06.11.2015, виготовленого ТОВ "Одеське БТІ", та декларації про готовність об`єкта до експлуатації за N ОД80, виданим 02.11.2015 Департаментом ДАБІ в Одеській області було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реконструйоване приміщення з терасою для зберігання спортивного і риболовного інвентарю наступну адресу: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37).

На підставі вказаної декларації державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Козлов Ю.В. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.01.2016 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права приватної власності на приміщення з терасою, для зберігання спортивного і риболовного інвентарю, загальною площею 193,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37).

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що реконструкція приміщення з терасою N 18 для зберігання спортивного і риболовного інвентарю, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 була завершена особисто відповідачем ще до реєстрації шлюбу із позивачкою; технічні характеристики приміщення з терасою фактично не змінювалися з 2012 року по 2022 рік, а незначне зменшення підсобної площі приміщень у порівнянні з 2015 роком, пов`язані із технічною помилкою інженера при обмірюванні підсобної площі приміщень 1 поверху. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що позивачка не має жодного відношення до належної відповідачу тераси N 18, а тому реєстрацією Департаментом ДАБІ в Одеській області 02 листопада 2015 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД80, а також прийнятим рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Козлова Ю.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27903384 від 22.01.2016 року, не порушується її жодних прав та законних інтересів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, проте вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N638/2304/17 (провадження N 61-2417сво19).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить суд скасувати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а також рішення про державну реєстрацію об`єкта нерухомості та припинити право власності відповідача на спірний об`єкт нерухомості, оскільки як вважає, що незаконна реєстрація впливає на її право щодо частини цього майна, зокрема те, що всі зроблені сторонами поліпшення являтимуть собою сукупність будівельних матеріалів, які підлягатимуть поділу між сторонами у рівних частинах.

Водночас наявність декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а також рішення про державну реєстрацію не позбавляє права позивача, у випадку доведення факту добудови тераси спільно подружжям у період їх перебування у шлюбі, претендувати на частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва об`єкта.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.06.2023 змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 01.04.2024

Головуючий: Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева