УХВАЛА

08 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 308/14368/22

провадження № 61-4873ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Розмана Сергія Юрійовича, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 березня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 три проценти річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 461,12 Євро, що відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 08 вересня 2022 року еквівалентно 522 480,27 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» три проценти річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 214,25 Євро. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 14 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2023 року змінено.

Викладено абзац другий резолютивної частини рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2023 року у такій редакції: «Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» три проценти річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором № 017Є/V-U від 31.03.2008 за період із 28.10.2019 по 28.10.2022 в розмірі 68 123 (шістдесят вісім тисяч сто двадцять три) гривні 31 (тридцять одна) копійку, а також 1021 (одна тисяча двадцять одна) гривня 97 (дев`яності сім) копійок у відшкодування судового збору сплачено позивачем при пред`явленні позову».

В іншій частині рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2023 року залишено без змін.

У квітні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Розмана С. Ю., на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 березня 2024 року.

Касаційна скарга, підписана адвокатом Розманом С. Ю. містить примітку, що заявником у цій справі також є ОСОБА_2 , проте через технічні обмеження роботи підсистеми «Електронний Суд» вказану особу не можна зазначити заявницею, яка оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанції.

Верховний Суд не приймає до уваги зазначену інформацію, оскільки відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

До касаційної скарги додано копію ордера адвоката Розмана С. Ю. про представлення інтересів як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , а отже касаційна скарга подана в інтересах вказаних осіб - відповідачів у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення, увалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2022 року вказану справу визнано малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Судом враховано, що доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки судами доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Переглядаючи справи в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у справі, з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має виняткове значення для заявників.

Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, заявниками не обґрунтовано.

Обґрунтовуючи виняткове значення справи для заявників, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що стягнена за судовим рішенням сума коштів є значною.

Водночас, Верховний Суд зазначає, що посилання заявниців, що присуджена до примусового стягнення сума коштів становить надмірний тягар, не може бути достатньою підставою, без наведення інших обставин, підтверджених доказами, для відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявники подали касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Розмана Сергія Юрійовича, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 березня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення трьох відсотків річних.

Копію ухвали надіслати заявникам.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян