Справа №442/509/24
Провадження №2/442/406/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.,

з участю секретаря судових засідань Голяк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачки, в якому просить стягнути з останньої заборгованість за договором позики від 01.06.2023 в розмірі 200000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.06.2023 між нею та відповідачем укладено договір позики на суму 200000 грн. на строк до 31.12.2023. На підтвердження укладення договору позики відповідачкою була написана власноручно розписка. У вказаний у розписці термін відповідачка боргу не повернула. Звернувшись до відповідачки з вимогою повернути борг, остання відмовилась, пояснюючи відсутністю у неї коштів. Відповідачка запевняла, що поверне весь борг наступного дня. Вона розраховувала на добросовісність відповідачки та очікувала повернення нею боргу більше 10 днів. Проте, борг відповідачка так і не повернула. З таких підстав, змушена звертатись до суду з позовом про стягнення з відповідача неповернутих їй за договором позики коштів.

Ухвалою від 19.01.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 14.02.2024. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

На підставі ухвали суду від 19.01.2024 введено забезпечення позову, накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14.02.2024 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 11.03.2024.

11.03.2024 розгляд справи відкладено на 03.04.2024.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суду про причини неявки.

При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 01.06.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики.

На підставі зазначеного договору ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 кошти в сумі 200000 грн., які зобов`язалась повернути до 31.12.2023.

На виконання умов договору відповідачкою надано власноручно написану розписку про одержання грошей.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно із частиною першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Вказаний висновок, викладений ВС у постанові від 12.11.2020 у справі №154/3443/18.

Підстав для неприйняття доводів позивача про те, що розписка не виконана відповідачем, відсутні.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Всупереч укладеному договору позики та вказаним нормам відповідачка у встановлений строк не виконала покладені на неї зобов`язання та не повернула борг позивачу в розмірі 200000 грн., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути вказану суму основного боргу.

Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст.2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01.06.2023 в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Павлів З.С.