Справа № 558/185/24
номер провадження 2-з/558/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року селище Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області в складі:

суддя одноособово Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Березюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовною заявою до суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого провадження № 64207407 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів на підставі виконавчого напису № 76689, вчиненого 09.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що у разі задоволення позовних вимог позивача, якщо спірний виконавчий напис буде примусово виконано, позивач змушений буде звертатись до суду з новим позовом про повернення стягнутого за виконавчим написом, що призведе до додаткових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Більше того, невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить, або навіть унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Отже, з метою запобігання негативних наслідків для позивача, просить суд вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У зв`язку з тим, що розгляд заяви здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів позову вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис став підставою для відкриття 20.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. виконавчого провадження ВП №64207407 з його виконання.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права і поновлення порушених прав та інтересів позивача.

При цьому, зупинення стягнення на підставі виконавчих написів до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Виходячи із специфіки виду забезпечення позову, а саме зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису до вирішення справи по суті, стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису необхідно зупинити.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, суд керується нормами ч.4 ст.263 ЦПК України про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також, згідно ч.4 ст.10 ЦПК України Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у постанові Верховного суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Так, в ухвалі від 13.06. 2019 року по справі № 760/25536/18 Верховний Суд погодився з рішенням Солом`янського районного суду міста Києва та Київського апеляційного суду, яким задоволено заяву про забезпечення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зазначивши, що "Оскільки особа оспорює виконавчий напис, яким звернуто стягнення на грошові кошти та цей напис знаходиться на виконанні, то вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення є співмірними із заявленими вимогами. Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, утруднити повернення коштів позивачу і відновлення його порушеного права.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Тобто, у таких немайнових спорах має досліджуватись зокрема, чи зможе позивач ефективно захистити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 року у справі № 910/11857/20.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29.04.2020 у справі № 285/2445/18 (провадження № 61-45537св18), від 16.09.2020 у справі №344/6384/18 (провадження № 61-2347св19), та від 17.11.2020 у справі № 766/25403/18 (провадження № 61-5718св19), вирішуючи питання, пов`язані з подібними у даній справі правовідносинами.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню абоприпиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Н. проти Нідерландів", ефективний засіб- це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнято, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" (, 02094 місто Київ бульвар Верховної Ради будинок № 34 офіс № 511), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна ( 02002, місто Київ вулиця Раїси Окіпної будинок № 4-А офіс 71 -А) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження задовольнити повністю.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 64207407, відкритого 20.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, за № 76689 від 09.10.2020 року, до набрання рішенням суду в справі № 558/185/24 законної сили.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Дмитро МЕЛЬНИК