Номер провадження: 22-ц/813/2360/24
Головуючий у першій інстанції Кремер І.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/11963/22

Провадження номер: 22-ц/813/2360/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ступник А.О.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Кремер І.О. о 10 годині 49 хвилині 10 серпня 2023 року, повний текст рішення складений 14 серпня 2023 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Інфокс» на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі - 490 910,75 грн., та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить автомобіль марки «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , 2015 року випуску.

24.07.2022 року близько 21 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , у м. Одеса по вул. Балківській, 42 у напрямку вул. Щорса, зіштовхнувся із кришкою каналізаційного люку, яка знаходилася не у стаціонарному положенні, в результаті чого автомобіль отримав механічні ушкодження.

Співробітниками поліції була складена схема місця ДТП та Акт обстеження ділянки у м. Одеса вулично - шляхової мережі, відповідно до п. 2 якого експлуатаційний стан обстеженої ділянки (м. Одеса, вул. Балківська, 42) не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 через відкриття кришки оглядового колодязя. За результатами обстеження акту вказану ділянку визнано неексплуатаційною.

Відносно посадової особи ТОВ «Інфоксводоканал» ОСОБА_3 21.09.2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 140 КпАП України, розгляд якого здійснюється Суворовським районним судом м. Одеси в рамках розгляду справи за № 523/11166/22.

З метою визначення розміру збитку, завданого автомобілю марки «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , на підставі Договору № 2507/2022 від 25.07.2022 року, було здійснено експертне дослідження матеріального збитку. Згідно Звіту № 2507/22 від 03.08.2022 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу, складає - 485 410,75 грн.. За проведення вказаного експертного дослідження позивачем було сплачено - 3 700,00 грн.. Окрім того, оскільки після зіткнення з відкритою кришкою колодязю пошкоджений автомобіль «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , не міг рухатися самостійно, позивач змушений був скористуватися послугами евакуатора, вартість яких склала - 1 800,00 грн.. Таким чином, загальна сума заподіяного збитку ОСОБА_1 складає - 490 910,75 грн. (Т. 1, а. с. 2 - 8).

Позиція сторін в суді першої інстанції

ТОВ «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволені позову.

Представник відповідача вказує на те, що у випадку скоєння ДТП через неналежне утримання каналізаційного люка, особу, відповідальну за його утримання було б притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 140 КпАП України. Однак, матеріали справи не містять допустимих доказів, а саме - постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності. Протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є документом, що підтверджує вину особи. У акті обстеження ділянки вулично - шляхової мережі від 24.07.2022 року, складеного інспектором УПП в Одеській області, зазначено, що експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», а саме - відкриття кришки оглядового колодязя. Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що до моменту наїзду автомобіля, який рухався попереду автомобіля позивача каналізаційний люк не був закритий кришкою, у відповідності до п. 3.1.7 ДСТУ 3587-97. Доказів неналежного стану даного каналізаційного люка та недотримання вимог відповідного ДСТУ при його розміщенні, позивач суду не надав. Також не надано доказів, що причиною ДТП є саме неналежний стан каналізаційного люку, оскільки відсутній належний та допустимий доказ про таку обставину. До моменту вказаної дорожньо - транспортної пригоди жодних заяв або скарг на відкриту кришку люка оглядового колодязя до Колцентру філії не надходило. А тому, відповідач у повному обсязі виконує свої обов`язки щодо належного утримання мереж, які перебувають на її балансі відповідно до вимог чинного законодавства.

Також, представник відповідача вказує на те, що люки, які знаходяться на проїжджій частині відносяться до вулично-дорожнього покриття. Відтак, відшкодування завданих внаслідок ДТП збитків має здійснювати відповідне комунальне підприємство, яке відповідає за належний стан дорожнього покриття. Тому, представник відповідача вважає, що саме невжиття заходів щодо належного стану дорожнього покриття навколо люка на проїзній частині призвело до відкриття кришки люка, чим порушено правила, норми та стандарти утримання автодоріг ДСТУ 3587-97, що призвело до ДТП та пошкодження автомобіля позивача. Таким чином, не встановлено, що кришка люка була встановлена не у відповідності до ДСТУ і що саме це призвело до дорожньо - транспортної пригоди. Також не встановлено причинно - наслідкового зв`язку між діями відповідача та ДТП (Т. 1, а. с. 87 - 91).

Адвокат Карпенко В.І., діючий від імені ОСОБА_1 , у відповіді на відзив на позовну заяву, вказує на те, що згідно листа Департаменту патрульної поліції УПП в Одеській області від 24.07.2022 року приблизно о 22 год. 10 хв. було здійснено дзвінок на гарячу лінію ТОВ «Інфокс» для попередження та направлення бригади для ліквідації недоліку (номер заявки 413904), у зв`язку з чим за текстом листа було зобов`язано ТОВ «Інфокс» повідомити відповідальну особу за утримання каналізаційного люка по АДРЕСА_1 , якою згідно відповіді ТОВ «Інфоркс» є - ОСОБА_3 , начальник експлуатаційної дільниці № 1 Міськканалізації Департаменту водовідведення філії «Інфоксводоканал».

За результатами розгляду справи № 523/11166/22 постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 року провадження по справі відносно ОСОБА_3 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КпАП України було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КпАП України, що не є реабілітуючою обставиною, яка виключає вину особи у скоєному правопорушенні.

Згідно відповіді на адвокатський запит Департаменту міського господарства № 01-68/1110 від 25.11.2022 року, каналізаційний люк по АДРЕСА_1 не перебуває на балансовому утриманні КП «Міські дороги» та ним не обслуговується (Т. 1, а. с. 136 - 138).

Короткий зміст рішення суду, мотивування його висновків

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2023 року задоволено вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 ..

Стягнуто із Товариства з обмеженої відповідальності «Інфокс» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди - 490 910,75 грн., а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі - 4 909,10 грн..

Рішення суду мотивовано тим, що причиною дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 24.07.2022 року у АДРЕСА_1 , стало неналежний стан каналізаційного колектору, а саме - кришка люку оглядового колодязя не була закріплена таким чином, щоб не створювати небезпеку. У момент ДТП вона перебувала у стані, який при наїзді на неї транспортного засобу під час руху по проїзній частині вулиці спричинив зіткнення з перешкодою та, як наслідок, спричинив пошкодження автомобілю марки «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 .

А тому, з огляду на те, що ТОВ «Інфокс» є орендарем цілісного майнового комплексу водопровідно - каналізаційного господарства по місту Одеса, суд прийшов до висновку, що саме ТОВ «Інфокс» є належним відповідачем у даній справі.

ТОВ «Інфокс» не надало суду жодного доказу, який би спростовував вину відповідача та виключав покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду.

При визначенні розміру майнової шкоди (матеріальних збитків) суд прийняв до уваги як належний та допустимий доказ Звіт № 2507/22 від 03.08.2022 року з оцінки вартості матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу у зв`язку із пошкодженням його автомобіля внаслідок дорожньо - транспортної пригоди складає - 485 410,75 грн.. Відповідачем не було додано суду жодного доказу на спростування визначеного експертом розміру матеріальних збитків (Т. 1, а. с. 212 - 217).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) судом невірно встановлено, що причиною ДТП став неналежний стан каналізаційного колектору, а його кришка не була закріплена належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази того, що ДТП сталося внаслідок неналежного стану люку, а не з вини неналежного стану дорожнього покриття навколо люка, що призвело до його відкриття; 2) судом не прийнято до уваги, що звіт з оцінки матеріального збитку не може підтверджувати суму спричиненої шкоди, оскільки має лише рекомендаційний характер. Звіт не є експертним висновком, а лише попередньою оцінкою ймовірних затрат; 3) не встановлено причино-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю ТОВ «Інфокс» та завданням шкоди; 4) помилковими є висновки суду першої інстанції, що закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, не є реабілітуючою обставиною. Особа не може визнаватись винною за відсутності відповідного рішення суду (Т. 1, а. с. 222 - 227).

Позиція позивача в апеляційній інстанції

Адвокат Карпенко В.І., діючий від імені ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник позивача зазначає, що доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, а тому вона є необґрунтованою та безпідставною. Судом першої інстанції було надано обґрунтованих висновків щодо обставин справи (Т. 2, а. с. 7 - 10).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.09.2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2023 року залишено без руху (Т. 1, а. с. 239 - 239 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом було подано заяву, якою усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.09.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2023 року (Т. 1, а. с. 247 - 247 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.02.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 16).

13.03.2024 року від адвоката Гудими Т.П., діючої від імені ТОВ «Інфокс», надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника на лікарняному.

У судовому адвокат Карпенко В.І., діючий від імені ОСОБА_1 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника відповідача на лікарняному.

На підтвердження вказаних обставин, які викладені у клопотанні про відкладення розгляду справи, адвокатом Гудимою Т.П. не надано жодного доказу.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянти посилаються в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль марки «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , 2015 року випуску, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_2 від 19.01.2021 року (Т. 1, а. с. 19).

24.07.2022 року інспектором патрульної поліції взводу 1 роти 2 батальйону полку УПП в Одеській області ДПП було зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце близько 24.07.2022 року по вул. Балківській, 42 у м. Одесі, та складено Схему місця дорожньо - транспортної пригоди, учасником якої вказано автомобіль марки «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , та вказано каналізаційний люк на смузі руху як об`єкт пригоди (а. с. 140).

Згідно Рапорту інспектора в №1 р №4 б №2 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Березюк Є., 24.07.2022 року о 21 год. 08 хв. надійшло повідомлення «ДТП без травмованих» за адресою - м. Одеса, вул. Балківська, 42. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено автомобіль марки «Mersedes - Benz», р/н НОМЕР_1 та водія ОСОБА_2 , який повідомив, що рухаючись по вул. Балківська дорога, попереду в попутному напрямку рухався транспортний засіб, який здійснив наїзд на каналізаційний люк в результаті чого відбулося його відкриття та пошкодження транспортного засобу заявника (а. с. 144).

24.07.2022 року інспектором в №1 р №4 б №2 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Березюк Є.І. було складено Акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі, відповідно до якого під час обстеженя було встановлено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на ТОВ «Інфоксводоканал». Експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» за такими показниками: покриття проїзної частини має: «відкриття кришки оглядового колодязя». За результатами обстеження ділянку визнано неексплуатаційною, загроза руху транспортних засобів (а. с. 145).

З метою визначення розміру збитку, завданого автомобілю марки «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 на підставі Договору № 2507/2022 від 25.07.2022 року, було здійснено експертне дослідження матеріального збитку вказаного вище транспортного засобу. Так, згідно Звіту № 2507/22 від 03.08.2022 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу складає - 485 410,75 грн. (Т. 1, а.с. 25 - 66).

Встановлено, що 17.12.2003 року між Одеською міською радою та ТОВ «Інфокс» укладено договір оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Одесводоканал», який затверджений рішенням Одеської міської ради від 17 грудня 2003 року № 2038-ХХIV (а.с. 70 - 77).

За цим договором ТОВ «Інфокс» прийняло у користування інженерні водопровідні, каналізаційні мережі, що були прийняті до комунальної власності території громади м. Одеси. Договір укладено на 49 років до 31 грудня 2052 року включно.

За умовами договору орендар зобов`язався своєчасно здійснювати капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Одесводоканал» (п. 5.4); орендодавець не відповідає за зобов`язаннями орендаря, орендар не відповідає за зобов`язаннями орендодавця (п. 10.1); за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть майнову відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 10.2).

Рішенням Одеської міської ради від 17.12.2003 року № 2038-ХХIV «Про затвердження проекту договору оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Одесводоканал» затверджено проект договору оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Одесводоканал» від 17 грудня 2003 року між Одеською міською радою (орендодавцем) та ТОВ «Інфокс» (орендарем) (а.с. 69).

Згідно з Положенням про філію «Інфоксводоканал», затвердженого загальними зборами учасників ТОВ «Інфокс», протокол від № 01-10/2020 від 23.10.2020 року, філія «Інфоксводоканал» є структурним підрозділом ТОВ «Інфокс», створеним на базі орендованого товариством цілісного майнового комплексу водопровідно - каналізаційного господарства Комунального підприємства «Одесводоканал» (п. 1.1); філія не має статусу юридичної особи, діє на принципах господарського розрахунку, не веде самостійний баланс, має поточні рахунки в банківських установах, а також печатку та штампи зі своїм найменуванням та здійснює свою діяльність від імені товариства (п. 3.1) (а.с. 120 - 122).

Згідно листа - відповіді Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 25.11.2022 року № 01-68/1110, каналізаційний люк, розташований у місті Одесі за адресою: вул. Балківська, 42, не перебуває на балансовому утриманні Комунального підприємства «Міські дороги» та ним не обслуговується (а.с. 158).

А згідно листа - відповіді від 26.08.2022 року за № 2336-04/5072 в.о. філії «Інфоксводоканал» Занфірова М., відповідальною особою за утримання каналізаційного люка за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , начальник експлуатаційної дільниці № 1 Міськканалізації Департамента водовідведення філії «Інфоксводоканал».

По справі виникли правовідносини з відшкодування майнової шкоди.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Щодо посилання апелянта про відсутність належних доказів того, що ДТП сталася внаслідок неналежного стану люку, а не з вини неналежного стану дорожнього покриття навколо люку.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Результат аналізу статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху (частина третя статті 14 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно з абзацом 7 частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні (частина перша статті 24 Закону України «Про дорожній рух»).

У частині першій статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Згідно зі статтею 18 цього Закону складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Межі вулиці за її шириною визначаються "червоними лініями". Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" вулиці не допускається.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги» до основних обов`язків органів місцевого самоврядування щодо управління функціонування і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, зокрема, належить: забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами.

Згідно зі статтею 21 цього Закону органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають, зокрема, за стан вулиць і доріг та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух (пункт 11 Єдиних правил).

У пункті 25 зазначених Єдиних правил встановлено, що власники та користувачі земельних ділянок, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм, інженерних комунікацій, що розташовані в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, зобов`язані, зокрема: утримувати в належному стані зелені насадження, охоронні зони інженерних комунікацій, тротуари, обладнані стоянки автомобілів, трамвайне полотно та інші елементи дорожніх об`єктів; забезпечувати належний технічний стан інженерних комунікацій, обладнання, споруд та інших використовуваних елементів дорожніх об`єктів відповідно до їх функціонального призначення та діючих нормативів; у разі виявлення небезпечних умов в експлуатації споруд і об`єктів, їх аварій і руйнувань, що призвели до виникнення перешкод у дорожньому русі або загрожують збереженню елементів дорожніх об`єктів, негайно повідомляти власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, а також уповноважений підрозділ Національної поліції; дотримувати вимог діючих норм і правил щодо охорони дорожніх об`єктів.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що причиною дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 24.07.2022 року у АДРЕСА_1 , стало неналежний стан каналізаційного колектору, а саме - кришка люку оглядового колодязя не була закріплена таким чином, щоб не створювати небезпеку, в момент ДТП перебувала у стані, який при наїзді на неї транспортного засобу під час руху по проїзній частині вулиці спричинив зіткнення з перешкодою та, як наслідок, спричинив пошкодження автомобілю марки «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 . З огляду на те, що ТОВ «Інфокс» є орендарем цілісного майнового комплексу водопровідно - каналізаційного господарства по місту Одеса, суд дійшов правильного висновку, що саме ТОВ «Інфокс» є належним відповідачем у даній справі.

Відповідачем не було спростовано вищевказаних висновків суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У сенсі положень ст. 1166 ЦК України зобов`язання внаслідок заподіяння шкоди є деліктними; елементами цього виду зобов`язальних правовідносин є сторони (особа, якій заподіяно шкоду /потерпілий/ і особа, яка відповідає за заподіяну шкоду), об`єкт і зміст (права і обов`язки). Якщо особою, яка відповідає за заподіяну шкоду, є організація, то вона вважається деліктоздатною за умови, що вона користується правами юридичної особи, тобто організація, що є юридичною особою. Об`єктом деліктних зобов`язань є дії особи, яка відповідає за заподіяну шкоду, які забезпечують поновлення майнових і особистих немайнових благ особи, якій заподіяно шкоду. Зміст деліктного зобов`язання становлять право особи, якій заподіяно шкоду, та обов`язок особи, яка відповідає за заподіяну шкоду.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК), є склад цивільного правопорушення; його елементами є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 24.07.2022 року близько 21 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , у м. Одеса по вул. Балківській, 42 у напрямку вул. Щорса, зіштовхнувся із кришкою каналізаційного люка, яка знаходилася не у стаціонарному положенні, в результаті чого автомобіль отримав механічні ушкодження.

24.07.2022 року інспектором патрульної поліції взводу 1 роти 2 батальйону полку УПП в Одеській області ДПП було зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце близько 24.07.2022 року по вул. Балківській, 42 у м. Одесі та складено Схему місця дорожньо - транспортної пригоди, учасником якої вказано автомобіль марки «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , та вказано каналізаційний люк на смузі руху як об`єкт пригоди (а.с. 140).

Згідно Рапорту інспектора в №1 р №4 б №2 полку УПП в Одеській області ДПП лейт. поліції Березюк Є., 24.07.2022 року о 21 год. 08 хв. надійшло повідомлення «ДТП без травмованих» за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 42. Прибувши за вказаною адресою було виявлено автомобіль марки «Mersedes - Benz», р/н НОМЕР_1 та водія ОСОБА_2 , який повідомив, що рухаючись по вул. Балківська дорога, попереду в попутному напрямку рухався транспортний засіб, який здійснив наїзд на каналізаційний люк в результаті чого відбулося його відкриття та пошкодження транспортного засобу заявника (а.с. 144).

24.07.2022 року інспектором в №1 р №4 б №2 полку УПП в Одеській області ДПП лейт. поліції Березюк Є.І. було складено Акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі, відповідно до якого під час обстеженя було встановлено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на ТОВ «Інфоксводоканал». Експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» за такими показниками: покриття проїзної частини має: «відкриття кришки оглядового колодязя». За результатами обстеження ділянку визнано неексплуатаційною, загроза руху транспортних засобів (а.с. 145).

Відносно начальника експлуалатційної дільниці № 1 Міськканалізації Департаменту водовідведення філії «Інфоксводоканал» ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ААБ № 142557 від 02.09.2022 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КпАП України (а.с. 134)

На підставі вказаного, можна дійти висновку, що наявна, заподіяна позивачу майнова шкода полягає у пошкодженні майна, а саме транспортного засобу автомобіля марки «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , приведення якого у належний експлуатаційний стан потребує витрат (реальні збитки).

Протиправність поведінки, у даному випадку у формі протиправної бездіяльності, полягає у не вчиненні відповідальними особами ТОВ «Інфокс», в особі структурного підрозділу філії «Інфоксводоканал», дій, до яких вони зобов`язуються як орендарі цілісного майнового комплексу водопровідно-каналізаційного господарства по місту Одесі, в тому числі й споруди як то каналізаційного колектору, що знаходиться на проїзній частині вулиці Балківської, 42 у м. Одесі.

З огляду на вказане, наявними матеріалами справи підтверджено наявність складу цивільного правопорушення, та як наслідок наявність підстав для відшкодування завданої шкоди.

Щодо посилання апелянта про відсутність рішення, за яким визнано винну особу у скоєнні адміністративного правопорушення, та відсутності підстав для стягнення матеріальної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/11166/22 від 27.10.2022 року провадження по справі відносно ОСОБА_3 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КпАП України було закрито на підставі ст. 247 КпАП України у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КпАП України (а.с.157).

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № № 686/4557/18.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Відповідачем не було надано належних доказів щодо відсутності його вини у вчиненні ДТП.

Щодо посилання апелянта на те, що наданий позивачем звіт про оцінку вартості матеріального збитку не може бути належним доказом на підтвердження визначення вартості пошкодження транспортного засобу.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України ).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Положення статей 76, 102 - 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до наданого позивачем Звіту № 2507/22 від 03.08.2022 року з оцінки вартості матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Mersedes - Benz», модель «Electronic Drive», р/н НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяна позивачу у зв`язку із пошкодженням його автомобіля внаслідок дорожньо - транспортної пригоди складає - 485 410,75 грн..

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем на спростування вказаного розміру матеріального збитку не було надано жодних доказів, крім того на спростування вказаного звіту відповідач з клопотанням про призначення експертизи до суду першої інстанції не звертався.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що вказаний наданий позивачем звіт є доказом для визначення вартості матеріального збитку, а не як висновок експерта.

Відповідно до частин першої - третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 192/875/17, провадження № 61-12580ск19, від 15 червня 2022 року у справі № 462/3625/15-ц, провадження № 61-3226св21.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач та його представник не надали апеляційному суду належних, допустимих доказів (іншого висновку експерта тощо) у спростування доказів позивача, а саме щодо визначення вартості матеріального збитку. Будь-яких клопотань, у тому числі, про призначення будь-якої експертизи не подали.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Таким чином, вищенаведеними нормами діючого законодавства та встановленими судом першої інстанції обставинами спростовуються доводи відповідача, які у переважній більшості зводяться до необхідності переоцінки доказів, їх дослідження і встановлення обставин.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 09 квітня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе