Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Тесленко Т. В.,

за участю секретаря

судового засідання - Маляренко І. М.,

представника відповідача адвоката Яременка О. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «ФК ЄАПБ» до ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Яременко Олег Євгенович, про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «ФК ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказував, що через невиконання ОСОБА_1 умов укладених кредитних договорів № 169844980 від 01.10.2021 та

№ 02428-12/2021 від 03.12.2021, в нього утворилася заборгованість на загальну суму 48 212,51 грн, яку ТОВ «ФК ЄАПБ» прохало стягнути з відповідача.

Ухвалою Кобеляцького районного суду від 07 листопада 2023 року відкрито провадження в справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного провадження на 29.11.2023.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача в заяві до суду прохав розгляд справи проводити за їх відсутності.

Представник відповідача адвокат Яременко О. Є. надав суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та прохав відмовити в їх задоволенні та клопотання про витребування доказів в порядку ст. 100 ЦПК України, розгляд справи проводити за відсутності сторони відповідача та розгляд справи відкласти.

Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року розгляд справи відкладено на 17.01.2024 та витребувано докази.

11.12.2023 до Кобеляцького районного суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів.

В судовому засіданні 17.01.2024 представник відповідача - адвокат Яременко О. Є. заперечував проти заявленого позивачем клопотання про витребування доказів від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" щодо боржника ОСОБА_1 , оскільки це клопотання подане з порушенням строку, зазначеного в ч. 2, ч. 3 ст. 83 ЦПК України.

Ухвалою суду від 17.01.2024 задоволено клопотання представника позивача, оскільки докази, що потрібно витребувати, є банківською таємницею та перебувають у володінні лише АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК", а не позивача, також є необхідними для правильного вирішення спору.

Розгляд справи відкладено на 08.02.2024.

Станом на 08.02.2024 ухвала суду про витребування доказів не виконана.

Суд своєю ухвалою від 08.02.2024 повторно витребував інформацію, яка перебуває у володінні АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК".

Розгляд справи відкладено на 05.03.2024.

Запитувана інформація до суду надійшла 14.02.2024 та 19.02.2024.

05.03.2024 в судовому засіданні представник відповідача - адвокат Яременко О. Є. не визнав позов та прохав відмовити в його задоволенні.

Представник позивача до суду не з`явився, жодних клопотань до суду не надавав.

Ухвалою суду від 05.03.2024 відкладено розглялд справи на 04 квітня 2024 року за участю сторін, визнано явку представника позивача ТОВ «ФК ЄАПБ» до суду обов`язковою для надання пояснень по суті справи.

Представник позивача ТОВ «ФК ЄАПБ» до суду не з`явився, ухвалу суду про визнання його явки до суду обов`язковою не виконав.

Представник відповідача адвокат Яременко О. Є. в судовому засіданні 04.04.2024 заперечив твердження позивача про укладення кредитних договорів з відповідачем, а позивач у визначений для цього час та спосіб належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовує свої вимоги не надав. Тому, у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором прохав відмовити повністю за безпідставністю.

Суд, заслухавши представника відповідача адвоката Яременка О. Є., перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

В матеріалах справи зазначено, що 01.10.2021 між Товариством з обмеженою діяльністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 169844980 (а.с. 8 на звороті -11).

28.11.2018 між Товариством з обмеженою діяльністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою діяльністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с.12-14).

Відповідно до Реєстру боржників № 166 від 28.12.2024 до № 28/1118-01

Перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 169844980.

20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Товариством з обмеженою діяльністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ») укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 15-17).

За п. 2.1. Договору факторингу, згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором.

Згідно з п. 4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить з клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 42 012,51 грн, з яких:

- сума заборгованості за основним договором - 9 499,75 грн;

- сума заборгованості за відсотками 32 512,76 грн.

Відповідно до п.2.2 Договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержав від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язань боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта та кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним договором, та не замінює попередній.

Згідно з п. 3.9 Договору факторингу, у разі отримання коштів від боржника, органів ДВС в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом трьох банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 цього договору. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати дані боржників: прізвище, ім`я, по батькові, код номер облікової картки платника податків, номер кредитного договору.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 169844980 в розмірі 42 012,51 грн.

03.12.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 02428-12/2021 (а.с.23-25,26).

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 цього договору.

Відповідно до п. п. 1.1 п.1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п.п. 2.3 п.2 Кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості і за кредитом.

Відповідно до п.п. 1.6 п.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розмінні ст. ст. 641,644 ЦК України, на укладання договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

21.09.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Товариством з обмеженою діяльністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ») та Товариством з обмеженою діяльністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» укладено договір факторингу № 21092022, за умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 27-28,29,30).

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6 200,00, з яких:

- 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 4200,00 грн. сума заборгованості за відсотками( а.с.31).

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.09.2022 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № № 02428-12/2021 в розмірі 6 200,00 грн.

Суд встановив, що для переходу права вимоги за договором факторингу необхідною умовою є те, що б право вимоги існувало у первісного кредитора.

Право вимоги - це суб`єктивне право кредитора, яке становить елемент змісту зобов`язання та якому завжди кореспондує обов`язок боржника щодо виконання вимоги кредитора.

Позивач стверджує, що у нього виникло право вимоги за договорами факторингу, за якими таке право йому переуступили кредитори за кредитними договорами.

Особливості правовідносин, які виникають із кредитних договорів визначені Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Слід звернути увагу, що і відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Враховуючи норми вказаних статей, потрібно констатувати, що договір позики як і кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Кредитний договір є реальним договором за моментом укладення, тобто є дійсними лише після вчинення на основі досягнутої згоди певної дії з передачі предмета договору (кредитних коштів).

Позивач, який відповідно до Цивільного процесуального кодексу України зобов`язаний подати для вирішення судом спору усі наявні у нього докази разом із позовною заявою надав до суду кредитні договори, які сторона Відповідача вважає неналежними доказами, договори переуступки права вимоги, реєстри боржників, акти приймання передачі реєстрів боржників, розрахунки заборгованості.

Вказані докази доводять перехід прав від первісних кредиторів до Позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги у кредиторів.

Відповідач стверджує, що кредитні кошти у представленому Позивачем за кредитними договорами розмірі він не отримував, а надані позивачем у підтвердження його вимог копії договорів є сумнівними, неналежними та недостовірними доказами.

В підтвердження своїх доводів Відповідач вказує на те, що належними доказами, які підтверджують передачу йому грошових коштів, наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір могли б бути первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», бо згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи.

Представлені суду виписки факт передачі грошових коштів не підтверджують ( а.с.120-133,136-137).

Так, відповідно до п. 51. ПОЛОЖЕННЯ про організацію бухгалтерського обліку в банках України, первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити:

1) назву документа (форми);

2) дату складання;

3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ;

4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру;

5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення;

6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Відповідно до п. 52 того ж положення, первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.

Згідно з п. 61, п. 62 того ж положення, форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити:

1) номер клієнтського рахунку;

2) дату здійснення останньої (попередньої) операції;

3) дату здійснення поточної операції;

4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок;

5) код валюти;

6) сума вхідного залишку за рахунком;

7) код ID НБУ банку-кореспондента;

8) номер рахунку кореспондента;

9) номер документа;

10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом);

11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку;

12) суму вихідного залишку.

63. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити:

1) назву документа (форми);

2) дату складання;

3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи;

4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта;

5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

З виписок наявних в матеріалах справи вбачається, що вони не містять обов`язкових даних таких, як посади осіб, які відповідальні за здійснення операції та правильність її оформлення, особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Разом і з тим, із виписок не можливо встановити чи зараховувалися грошові кошти саме від первісних кредиторів, адже таких даних у виписках не міститься.

Разом із тим, потрібно зауважити, що відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 ЦПК України повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України передбачається, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Так, згідно із ст. 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Оригіналом будь-якого електронного документа, вважається електронний примірник такого документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису. Роздрукований електронний примірник такого документа в паперовому вигляді не вважається оригіналом.

Відповідач стверджує, що він договорів у електронній формі із вказаними вище кредиторами не укладав, а копії наданих у справу кредитних договорів йому невідомі та не містять його підпису.

Оригіналу договору матеріали справи не містять, а дані про направлення саме Відповідачеві одноразового ідентифікатора не підтверджуються.

У Відповідача є обґрунтований сумнів у відповідності поданих копій оригіналу.

Відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Інші доводи і докази Позивача на, які він посилається, не є належними та достатніми для задоволення позовних вимог, оскільки є не належними та недостатніми.

По своїй суті реєстри прав вимог, договори факторингу, акти-приймання передачі реєстру боржників не підтверджують виникнення у Позивача права вимоги на грошові кошти у Відповідача.

Розрахунок суми заборгованості як і реєстр права вимоги не є документами, які підтверджують факти передачі кредитних коштів і не можуть бути доказами у справі на підтвердження доводів Позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань Відповідача перед ним чи третіми особами.

Наведене вище свідчить про відсутність належних та допустимих доказів виконання первісними кредиторами умов кредитних договорів в частині укладення договорів кредиту.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тому, у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити повністю за безпідставністю.

В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. З цього слідує, що позивачеві не відшкодовується затрачені ним кошти по сплаті судового збору, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Оскільки вимога про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат ОСОБА_1 не була поставлена перед судом, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ТОВ «ФК ЄАПБ» до ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Яременко Олег Євгенович, про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

08.04.2024 складено повне судове рішення.

Суддя