провадження 2/175/2550/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.,

з секретарем Кульпіною Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач в своєму позові посилається на те, що 14 червня 2013 року, вона, ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , та після укладення шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_4 », шлюб було зареєстровано у Червоногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, про що 14 червня 2013 року було складено актовий запис №126.

Від даного шлюбу позивач та відповідач спільних дітей не мають.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що спільне життя у подружжя не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у них відсутні спільні інтереси, виникали постійні непорозуміння із життєвих питань. На підставі чого в сім`ї позивача та відповідача відбувалися періодичні непорозуміння, позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. Із відповідачем позивач не проживає фактично з квітня 2021 року, разом із ним не веде спільного господарства, позивач проживає окремо від відповідача.

Крім того, позивач на даний час перебуває за межами території України, так як виїхала за її межі з початку військових дій у березні 2022 року, що послужило додатковою причиною остаточного припинення шлюбних відносин між ними, відповідач також на даний час проживає за межами території України, відносин із позивачем не підтримує.

Можливості зберегти сім`ю вже немає. Фактично, подружні відносини між позивачем та відповідачем припинилися із квітня 2021 року та з цього часу відновлення сім`ї так і не відбулося та здійснити це відновлення не можливо у зв`язку із відсутністю бажання як в позивача, так і у відповідача. У зв`язку з чим, відновлення сім`ї є неможливим із об`єктивних причин. Отже, шлюб позивача із відповідачем фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім спільним інтересам, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні.

Представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, справу розглянути без участі позивача та її представника.

Відповідач за допомогою електронної пошти надав заяву в якій проти позовних вимог не заперечував, справу просила розглянути без його участі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 14 червня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який було зареєстровано у Червоногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, про що 14 червня 2013 року було складено актовий запис №126.

Від даного шлюбу позивач та відповідач спільних дітей не мають..

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Спільне життя між подружжям не склалось, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність спільних інтересів, постійні непорозуміння. На підставі чого в сім`ї позивача та відповідача відбувалися періодичні непорозуміння, позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. Із відповідачем позивач не проживає фактично з квітня 2021 року, разом із ним не веде спільного господарства, позивач проживає окремо від відповідача.

Крім того, позивач на даний час перебуває за межами території України, так як виїхала за її межі з початку військових дій у березні 2022 року, що послужило додатковою причиною остаточного припинення шлюбних відносин між ними, відповідач також на даний час проживає за межами території України, відносин із позивачем не підтримує.

Можливості зберегти сім`ю немає. Фактично, подружні відносини між подружжям припинилися із квітня 2021 року та з цього часу відновлення сім`ї так і не відбулося та здійснити це відновлення не можливо у зв`язку із відсутністю бажання як в позивача, так і у відповідача. У зв`язку з чим, відновлення сім`ї є неможливим із об`єктивних причин. Отже, шлюб позивача із відповідачем фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім спільним інтересам, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні.

У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, прізвище позивача залишити « ОСОБА_4 » (на прохання позивача).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 1073 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 7, 110, 111, 112, 153, 157 СК України, ст. 4, 5, 18, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), укладений 14 червня 2013 року у Червоногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 126 розірвати.

Прізвище ОСОБА_1 , яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, не змінювати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із сплати судового збору в розмір 1073,60 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Васюченко