Справа № 641/5022/23
Провадження № 2/638/1737/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Бикової Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові у приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м.Харкова Невеніцина Є.В. знаходиться цивільна справа за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, відповідач та його представник причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, представник позивача при поданні позовної заяви надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Ухвалою суду від 22.09.2023 року по справі відкрито спрощене провадження та призначено справу до розгляду з повідомленням сторін.

16.10.2023 року представником позивача подано заяву про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю предмету спору та повернення суми сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 20.10.2023 року, яка доставлена до електронної скриньки позивача 23.10.2023 року, у задоволенні заяви представника позивача про закриття провадження відмовлено та відкладено розгляд справи.

В ухвалі суду від 20.10.2023 року зазначено, що відомостей про те, що заборгованість відповідача була відсутня станом на час подання позовної заяви (тобто станом на 17.08.2023 року) суду не надано, у позові зазначено, що заборгованість існувала станом на 07.07.2023 року у розмірі 249245,52 грн, а відтак суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, що не позбавляє представника позивача права звернутись повторно з даним клопотання з наданням суду відомостей, що предмет спору не існував на час пред`явлення позову.

Ухвалою суду від 22.01.2024 року, на підстав ст.ст.43,128,223 ЦПК України відкладено судове засідання по справ та визнано обов`язковою явку представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання, для дача пояснень особисто, оскільки необхідно встановити факти і обставини, які можуть бути відомі лише позивачу, а саме дату сплати заборгованості відповідачем.

У судові засідання призначенні на 22.02.2024 року, 13.03.2024 року, 01.04.2024 року представник позивача не з`явився, про час та місце слухання справи повідомленні вчасно та належним чином, копію ухвали від 22.01.2024 року про обов`язкову участь у судовому засіданні отримано 23.01.2024 року.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названої Конвенції і Кодексу.

Крім, того як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі Тойшлер проти Германії (Тeuschler v. Germany).

В даному випадку, ухвалою суду від 22.01.2024 року судом визнано обов`язкову участь представника позивача для з`ясування дати сплати відповідачем заборгованості, оскільки в заяві від 16.10.2023 року позивач лише вказує на відсутність заборгованості станом на 12.10.2023 року, при цьому не повідомляє чи існувала заборгованість станом на день подання позовної заяви, чи сплачена відповідачем після відкриття провадження по справі.

Згідно ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно п.4 ч.4 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Обсяг прав та обов`язків останніх визначений зокрема ст. 43 ЦПК України.

За змістом наведених норм цивільного процесуального закону суд витребує докази за клопотанням учасника справи, підставою для витребування доказів є неможливість учасника справи самостійно надати такі докази суду, при цьому в силу вимог ст.ст.12,13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Верховний Суд у постанові по справі №201/10953/18-ц від 15.04.2020 року зазначив, що у випадку, коли від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, але його відсутність перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України. Неявка позивача, участь якого у засіданні визнана судом обов`язковою для дачі особистих пояснень, також може мати наслідком залишення позовної заяви без розгляду, за правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

На підставі наведеного суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства в даному випадку повторна неявка представника позивача у судове засідання, явка якого визнана судом обов`язковою, є підставою для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки нез`явлення позивача до суду перешкоджає розгляду справи.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заявуАкціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Є.В.Невеніцин