Справа № 465/7786/14-ц
Ухвала

про закриття провадження у справі

"04" квітня 2024 р. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секратаря судового засідання Титикайла І.Ю.

в ході розгляду у черговому, відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу № 465/7786/14-ц за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про приведення у попередній стан самочинно перепланованої та розширеної квартири АДРЕСА_1 , -

встановив:

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 за участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» про приведення у попередній стан самочинно перепланованої та розширеної квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.07.2015р. клопотання представника відповідачів про зупинення провадження у справі задоволено, зупинено провадження у цивільній справі до розгляду адміністративної справи № 465/6218/14-а за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_2 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій відповідача протиправними та скасування Розпорядження № 409 від 04 вересня 2014 року.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.05.2023р. поновлено провадження у цивільній справі №465/7786/14-ц та призначено судове засідання.

В перерві між судовими засіданнями відповідачкою ОСОБА_2 подано клопотання про залишення без розгляду позовної заяви. Клопотання мотивує тим, що спірні відносини у даній справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, а тому даний спір є публічно - правовим та має управлінський характер, відтак не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні учасники судового процесу, кожен окремо, не заперечили щодо задоволення даного клопотання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч.1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, які наділені процесуальними правами та обов"язками, зокрема, правом подавати заяви та клопотання.

Статтею 257 ЦПК України передбачено випадки, за яких суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Зокрема, п.5 ч.1 цієї статті визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Заява відповідача, як підстава залишення позовної заяви без розгляду, положеннями ЦПК України не передбачена.

Крім цього, ЦПК України не передбачено залишення позовної заяви без розгляду, якщо спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_2 про залишення без розгляду позовної заяви слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В позовній заяві Франківська районна адміністрація Львівської міської ради просить зобов"язати ОСОБА_2 привести у попередній стан самочинно переплановану та розширену квартиру АДРЕСА_1 .

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Ч.7 цієї статті визначено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Зважаючи на зазначені вимоги закону, суб`єкт владних повноважень може звернутися з позовом, зокрема, до фізичної особи, якщо вона істотно порушує будівельні норми та правила незалежно від того, чи порушені внаслідок цього права інших осіб. У такому спорі суб`єкт владних повноважень захищає публічний інтерес. Тому спір, за вирішенням якого до суду звернувся позивач, не є приватноправовим.

П.2 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

П.5 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Згідно з п.п.1 п.«б» ч.1 ст.31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

До адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин. Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі №175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №1519/2-787/11 (провадження № 14-48цс18) зроблено висновок, що «у справі, яка розглядається, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом, у якому просила суд зобов`язати ОСОБА_3 за свій рахунок привести до попереднього стану житловий будинок, мотивувавши свої вимоги тим, що будівництво та реконструкція здійснені відповідачем без необхідних дозвільних документів та з недотриманням вимог зокрема законів України: від 24 лютого 1994 року № 4004-XII «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», від 17 грудня 1993 року № 3745-XII «Про пожежну безпеку», від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» та низки підзаконних актів. Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин. Більше того, звертаючись до суду з позовом про знесення об`єкту самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил, а не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вважає, що спори, які виникають за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими».

Подібні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 463/4564/16-а (провадження № 11-346апп18), від 30 травня 2018 року у справі № 464/5495/13-ц (провадження № 14-92цс18), від 11 червня 2019 року у справі № 917/375/18 (провадження № 12-12гс19)

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини в розглядуваній справі зумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства, що свідчить про владно-управлінський характер, а, отже, і публічно-правову природу таких правовідносин.

Спір, який є предметом цього розгляду, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом приведення збудованого об`єкта містобудування до попереднього стану, і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Приймаючи рішення про закриття провадження, суд бере до уваги також те, що всі учасники судового процесу проти закриття провадження у цивільному судочинстві не мали заперечень.

Згідно до п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ч.1 ст.256 ЦПК України визначено, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 255, 258-260 ЦПК України, суд-

постановив:

В задовленні клопотання ОСОБА_2 про залишення без розгляду позовної заяви Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про приведення у попередній стан самочинно перепланованої та розширеної квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Закрити провадження у цивільній справі № 465/7786/14-ц за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про приведення у попередній стан самочинно перепланованої та розширеної квартири АДРЕСА_1 .

Роз`яснити позивачу право звернення до адміністративного суду, як суду першої інстанції до юрисдикції якого віднесено розгляд даної справи, а третім особам право звернення досуду за захистом своїх прав, якщо вважають, що такі полрушені. .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного її тексту до Львівського апеляційного суду.

Суддя В. Кузь