Справа № 307/1157/18
Провадження № 6/307/17/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бряник М.М.,

секретар судового засідання Немеш Д.І.

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Тячів, заяву АТ КБ «Приват Банк», інтереси якого представляє, ОСОБА_1 , де стягувач АТ КБ «Приват Банк», боржник ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку на його пред`явлення,

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ КБ «Приват Банк», ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку на його пред`явлення.

Згідно прохальної частини заяви, просить: поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа та видати дублікат виконавчого листа по справі № 307/1157/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у розмірі 19135,71 грн за кредитним договором та 1762,00 грн. сплаченого судового збору.

В обґрунтування заяви представник заявника зазначає, що 12.10.2018 року Тячівським районним судом Закарпатської області ухвалено рішення по цивільній справі № 307/1157/18 за позовом АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 19135,71 грн. за кредитним договором від 30.01.2014 р. та судового збору в розмірі 1762 грн.

19.02.2019 р. по даній справі видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 у розмірі 19135,71 грн за кредитним договором від 30.01.2014 р. та судового збору в розмірі 1762,00 грн. Однак зауважує, що в ході листування між Тячівським районним відділом ДВС Головного територіального управління у Закарпатській області та АТ КБ ПриватБанк виконавчий лист було втрачено, місцезнаходження виконавчого документу встановлено не було, а відповідального за зберігання такого документу працівника регіонального підрозділу АТ КБ «Приватбанк» мобілізовано від початку 2022 року.

Згідно відповіді Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Закарпатській області від 30.10.2019 року, отриманої на запит щодо виконання рішення суду по справі № 307/1157/18 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 19135,71 грн. за кредитним договором від 30.01.2014 р. та судового збору в розмірі 1762 грн., було встановлено, що даний виконавчий документ на виконанні не перебуває.

Посилаючись на положення п. 17.4 «Перехідні положення» та ч.1 ст. 433 ЦПК України, представник заявника зауважує, що в даному випадку строк пред`явлення до виконання зазначений у виконавчому документі до 12.11.2021 року, відтак термін пред`явлення виконавчого листа минув після 12.11.2021 р. Вважає, що строк пропущено з об`єктивних причин, що не залежали від нього, а тому зазначає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає поновленню.

Представник заявника у судовому засіданні зазначив, що вказаний виконавчий лист було отримано представником банку в межах строку звернення до виконання. Однак з невідомих причин такий звернутий до виконання не був та відомості про його направлення до відділу ДВС відсутні. Під час розгляду справи посилався на інші, а ніж викладені в заяві обставини, для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Так представник заявника вказав, що строк звернення виконавчого листа до виконання пропущено у зв`язку з карантинними обмеженнями під час короновірусної інфекції (COVID-19) та у зв`язку з військовим станом в Україні.

Боржник ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами №752, 910 в судове засідання не з`явилася та про причини неявки не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала.

Заслухавши пояснення представника заявника, розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Відповідні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18.

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Відповідно до приписів статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.10.2018 року ухваленого в цивільній справі 307/1157/18, задоволено позов АТ КБ ПриватБанк та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 30.01.2014 р. у розмірі 19135,71 грн. та судового збору в розмірі 1762 грн.

На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 у розмірі 19135,71 грн за кредитним договором від 30.01.2014 р. та судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Згідно відповіді Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Закарпатській області від 30.10.2019 року, отриманої на запит щодо виконання рішення суду по справі № 307/1157/18 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 19135,71 грн. за кредитним договором від 30.01.2014 р. та судового збору в розмірі 1762 грн., було встановлено, що даний виконавчий документ на виконанні не перебуває.

Згідно матеріалів цивільної справи вбачається, що представник АТ КБ «Приват Банк» Савула І.І. подав до суду заяву про видачу копії повного тексту рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.10.2018 року та виконавчий лист по справі 307/1157/18, які отримав 22.02.2019 року.

Однак жодних доказів, які б підтверджували активні дії стягувача звернути виконавчий лист до виконня у межах встановленого законом строку, стягувачем суду не надано.

В судовому засіданні, представник заявника зазначив, що рішення по вищезазначеній справі набрало законної сили, але у зв`язку з карантинними обмеженнями під час короновірусної інфекції (COVID-19) та у зв`язку з військовим станом в Україні, заявником був пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа.

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Згідно з ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд не вважає поважними пояснення заявника на існування карантинних обмежень, як підставу для тривалого не звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.02.2020 року, Кабінет Міністрів України починаючи з 12.03.2020 року по всій території України встановив карантин (постанова від 11.03.2020 року №211 (зі змінами та доповненнями)). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX (набрав чинності 02.04.2020 року) розділ ХIІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального Кодексу України доповнено пунктом 3 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Зазначена редакція ЦПК України діяла до 16 липня 2020 року включно.

У подальшому, 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким пункт 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено в новій редакції, яким унормовано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, зміст наведених норм права дає підстави для висновку, що визначені ЦПК України процесуальні строки за період з 02 квітня 2020 року по 16 липня 2020 року, були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Водночас починаючи з 17 липня 2020 року законодавець змінив порядок застосування процесуальних строків в цивільному процесуальному судочинстві, визначивши обов`язкові умови, з настанням яких закон пов`язує можливість поновлення строків. Також із внесеними змінами, законодавець з метою забезпечення основоположних гарантій учасників справи на оскарження судових рішень передбачив додатковий 20-денний строк, який обчислюється з дня набрання цим Законом чинності, протягом якого особи мали право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Тобто, процесуальні строки, які були продовжені, закінчилися 6 серпня 2020 року. При цьому строк звернення до виконавчого листа, отриманого працівником банку - стягувача 22.02.2019 визначений до 12.11.2021 тобто після 6.08.2020 та до початку війни 24.02.2022, а тому посилання представника стягувача щодо поважності причин пропуску строку з цих підстав, не заслуговують на увагу.

Крім того, за весь період дії карантину та воєнного стану в України, який триває і нині, Тячівський районний суд Закарпатської області працював та працює у штатному режимі та не обмежує доступ сторін до суду.

Зазначення обставин введення карантину, запровадження воєнного стану в Україні без зазначення конкретних доказів того, що ці загальні обставини вплинули на діяльність позивача, на які посилається в судовому засіданні представник заявника, не є поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки вони обумовлені не об`єктивними причинами, а пов`язані, на думку суду, із неналежною організацією внутрішньої взаємодії між представниками АТ КБ «Приват Банк».

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій і підтверджені належними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до правового висновку ВП ВС, який викладений у постанові від 21.08.2019 по справі № 2-836/11 (14-308цс19), стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Однак, представником стягувача не наведено жодних обставин, які б свідчили про поважність пропуску пред`явлення виконавчого документа для виконання, обставин при яких він втрачений та доказів, які б підтверджували втрату виконавчого листа.

Банк, який є юридичною особою, зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Будь-яких поважних причин цього заявник суду не повідомив.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що строк пред`явлення вказаного виконавчого документа сплив та відсутні підстави для його поновлення, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259-261, 354, 355, 433 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви АТ КБ «Приват Банк», інтереси якого представляє, ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.10.2018 року у цивільній справі №307/1157/18 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 19135,71 грн. та судового збору у розмірі 1762 грн. до виконання та видачу його дубліката, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали 2 квітня 2024 року.

Суддя М.М.Бряник