Справа № 464/1749/23
пр.№ 2/464/428/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

02.04.2024 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

секретаря судового засідання Ліщук Ю.П.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних,

в с т а н о в и в :

Представник позивача - адвокат Брикар О.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, понесених судових витрат. Обґрунтовує позов тим, що у червні 2020 року відповідач затопив його квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.02.2023 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму завданих збитків в розмірі 82846,80 грн. В решті позову відмовлено. Рішення оскаржувалось в апеляційному порядку. Постановою Львівського апеляційного суду рішення першої інстанції залишено без змін. Вважає, що з липня 2020 року по січень 2024 року відбулось знецінення грошових коштів, тому просить суду стягнути з відповідача на його користь за вказаний період інфляційні нарахування в розмірі 37198,15 грн та 3 % річних в розмірі 8916,20 грн.

Ухвалою від 10.04.2023 прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою від 10.05.2023 провадження у справі зупинено до набрання законного сили судовим рішенням у цивільній справі № 464/1022/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків.

Ухвалою від 13.02.2024 поновлено провадження у справі.

Від представника позивача адвоката Брикар О.М.. який діє на підставі ордеру ВС №1189431, надійшла через систему «Електронний суд» заява про збільшення позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов із збільшеними вимогами підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За згодою представника позивача відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд встановив, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.02.2023 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму завданих збитків в розмірі 82846,80 грн. В решті позову відмовлено.

Рішення оскаржувалось в апеляційному порядку. Постановою Львівського апеляційного суду від 26.2.2023 (справа №464/1022/22) рішення першої інстанції залишено без змін.

З розрахунків представника позивача, які зазначені у заяві про збільшення позовних вимог, вбачається, що з липня 2020 року (з моменту заподіяння шкоди) по січень 2024 року (до моменту набрання рішенням суду законної сили) відбулось знецінення грошових коштів, тому інфляційні нарахування за вказаний період становлять у розмірі 37198,15 грн, 3 % річних становлять у розмірі 8916,20 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї етапі поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Відповідно до рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15.02.2023 по справі № 464/1022/22 до стягнення підлягає сума збитків, за період часу, протягом якого відповідачем вказане рішення суду не виконано, сума коштів, що згідно рішення суду підлягала стягненню, знецінилась внаслідок девальвації, таким чином позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення суду у вигляді сплати інфляційних втрат.

Також, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 686/21962/15-ц від 16 травня 2018 року, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання нього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі.

Отже, беручи до уваги наведене, та те, що шкода була завдана позивачу у червні 2020 року, є правові підстави нарахування на суму завданої шкоди інфляційних втрат, а також трьох процентів річних, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, що складається з інфляційних витрат у розмірі 37198,15 грн, 3 % річних в розмірі 8916,20 грн за період з лютого 2020 по січень 2024.

Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1073,60 грн.

На підставі статтями 525, 526, 536, 599, 612, 625 ЦК України, керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за період з липня 2020 року по січень 2024 року інфляційні витрати в розмірі 37198 (тридцять сім тисяч сто дев`яносто вісім) грн 15 коп., 3 % річних в розмірі 8916 (вісім тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2024 року.

Суддя О.Ю.Горбань