№ 536/263/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Кременчук

Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Река А.С., ознайомившись із матеріалами справи за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

Встановив:

До Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, в якій ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині не зняття арешту грошових коштів та зобов`язати державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з грошових коштів.

Ознайомившись з матеріалами вищезазначеної скарги, суд приходить до висновку про те, що зазначена скарга має бути залишена без руху, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно положень ч.1ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається судом за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити, зокрема, відомості щодо змісту оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються такі ж наслідки, як і у разі подачі невідповідного нормам ЦПК позову. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Скарга на дії державного виконавця (Розділ VII ЦПК України) є заявою по суті справи, до якої в силу ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовуються загальні вимоги до форми, змісту позовної заяви та правила стосовно подання документів, що додаються до позовної заяви, які містять положення ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Як вбачається зі скарги та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_1 вказує, що арешт на картковий рахунок накладено постановою державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.08.2023 по виконавчому провадженню з виконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.06.2020, справа № 536/263/18, де стягувачем є ОСОБА_2 , а боржником ОСОБА_1 .

Звертаючи до суду ОСОБА_1 вказує як стягувача також й ОСОБА_3 , але не надано доказів того, що вона є стороною виконавчого провадження.

Окрім того, з матеріалів скарги не можливо встановити коли саме ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права, що не дає суду можливість перевірити строки, які зазначені в ст. 449 ЦПК України, згідно яких скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів скарги вбачається, що арешт на кошти ОСОБА_1 було накладено згідно постанови про арешт коштів боржника від 30.08.2023 ВП № 72561641, а до суду скарга ОСОБА_1 надійшла лише 02 квітня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно вказати посилання на докази щодо того, що ОСОБА_3 є стороною виконавчого провадження, а саме стягувачем, а також обґрунтувати обставини щодо дотримання строків звернення з відповідною скаргою.

Отже, відповідно до ст.185 ЦПК України скарга, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175,177 ЦПК України підлягає залишенню без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185, 450 ЦПК України,

Постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця залишити без руху.

Для усунення вказаних недоліків надати ОСОБА_1 строк п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху, в іншому випадку скаргу буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяА. С. Река