Провадження № 2/201/1104/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

03.11.2023р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування (а.с. №4-5).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.11.2023р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. № 36).

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача - адвокат Сечко С.В. (діє на підставі довіреності від 16.01.2023р. а.с. №30) посилався на те, що 06.10.2021р. між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №410012/4605/0000233, предметом якого є страхування транспортного засобу «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 02.11.2021р. о 15год. 49 хв. у м. Дніпро по вул. Набережна Перемоги, в районі електроопори №172, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021р. винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_1 . У зв`язку з настанням страхового випадку представник позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 37 274,44 грн., з врахуванням суми несплаченої частини страхового платежу у розмірі 13 513,59 грн. + 760,41 грн. = 14 274 грн. Враховуючи наведене, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 51 548,44 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684 грн.

Відповідач ОСОБА_1 двічі повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, однак відповідачем не вчинено дій по отриманню поштової кореспонденції від суду. Так, обидва конверти повернулися на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. № 39, 48), при тому, що відповідач є власником квартири за цією адресою (а.с. № 35), втім, ні за якою адресою не значиться зареєстрованим, що підтверджено відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 03.11.2023р. (а.с. №34). Окрім іншого, саме ця адреса зазначена в постанові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021р. № 201/12049/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а.с. № 49).

Відповідно до вимог ст.ст. 190, 272 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи, однак правом на подачу відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України або будь-яких письмових пояснень (клопотань) не скористався.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам у сукупності з наявними письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 06.10.2021р. між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 , був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №410012/4605/0000233, предметом якого є страхування транспортного засобу «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. №7).

02.11.2021р. о 15год. 49 хв. у м. Дніпро по вул. Набережна Перемоги, в районі електроопори №172, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

У результаті ДТП було пошкоджено застрахований у ПрAT «СК «Уніка» автомобіль «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 (а.с. №9).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021р. по адміністративній справі №201/12049/21, винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1 (а.с. №49).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи.

03.11.2021р. ОСОБА_2 , як власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «NISSAN», д/н НОМЕР_1 , звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою №00471336 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №410012/4605/0000233 (а.с. № 10).

За приписом ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Позивачем, на вимогу виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №410012/4605/0000233 від 06.10.2021р., на підставі страхових актів № 00471336 від 22.11.2021р. та № 00471336/ДОПЛАТА, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 51 548грн. 44коп. (а.с. №19, 20).

ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 51 548грн. 44коп., шляхом списання раніше перерахованих безготівкових коштів на рахунок ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується платіжним дорученням №268103 від 22.12.2021р. на суму 37 274грн. 44коп. та бухгалтерськими довідками від 01.12.2021р. та 11.11.2021р. (а.с. №21, 22-23).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таке ж положення закріплено у статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до наведених положень, у разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

За нормою ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Таким чином, ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Отже, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.

Пунктом 26 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Також, у пункті 27 вищезазначеної постанови зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018р. по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) дійшла висновку про те, що згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За таких обставин, оскільки винуватцем ДТП згідно з постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021р. є відповідач ОСОБА_1 , то на останнього і покладено відповідальність за завдані збитки.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована (а.с. №24).

Власнику транспортного засобу «NISSAN», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , позивач ПрАТ «СК «Уніка» виплатив страхове відшкодування у розмірі 51 548 грн. 44 коп., а тому спірні правовідносини регулюються ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», на підставі яких позивач просить задовольнити його позов.

Таким чином, оскільки ПрАТ «СК «Уніка» виконало покладений на нього договором добровільного страхування обов`язок, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 51 548 грн. 44 коп.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684 грн., за ставками 2023р., коли і подано позов (а.с. № 3), підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», п. 26 постанови № 4 Пленуму ВССУ від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (ЄДРПОУ - 20033533) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 51 548 грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (ЄДРПОУ - 20033533) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.