Провадження № 2/761/3181/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2023 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 18.08.2022 р. головним інспектором з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відносно неї винесено постанову серії 1КІ № про накладення адміністративного стягнення, а також тимчасово затримано та евакуйовано належний їй транспортний засіб. Рішенням Подільського районного суду м.Києві від 20.04.2023 р. у справі № 758/7726/22 визнано протиправною та скасовано вказану постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Позивачка вважає, що внаслідок безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності, їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінила у розмірі 10000,00 грн., а також матеріальну шкоду у вигляді понесених витрат на оплату штрафу, послуг з евакуації та зберігання на спеціальному майданчику транспортного засобу, яка загальному розмір становить 1929,40 грн. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права.

Ухвалою від 28.08.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 14.11.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшов його відзив на позов, у якому останній виклав заперечення проти нього та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшли його пояснення щодо позову, у яких останній виклав заперечення проти нього, просив суд відмовити в задоволенні позову та розглянути справу за його відсутності.

З врахуванням думки присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд вирішив здійснювати розгляд за відсутності осіб, які не з`явились.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 18.08.2022 р. головним інспектором з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії 1КІ № про накладення адміністративного стягнення, якою останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 18.08.2023 р., належний позивачці транспортний засіб марки «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , тимчасово затримано шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик.

Згідно з квитанцією від 18.08.2022 р., позивачкою сплачено штраф разом з комісією в сумі 374,00 грн., за евакуацію транспортного засобу разом з комісією 1397,00 грн. та за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику разом з комісією 158,40 грн., а всього 1929,40 грн.

Рішенням Подільського районного суду м.Києві від 20.04.2023 р. у справі № 758/7726/22 визнано протиправною та скасовано постанову серії 1КІ № від 18.08.2022 р., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, зазначаючи відповідачем Державу Україна в особі Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), наголошує на тому, що, внаслідок прийняття посадовою особою відповідача відносно неї неправомірної постанови, що встановлено у судовому рішенні, їй було спричинено матеріальну шкоду у вигляді понесених витрат на оплати штрафу, послуг з евакуації та зберігання на спеціальному майданчику транспортного засобу, яка загальному розмір становить 1929,40 грн. та моральну шкоду, яка нею оцінюється у розмірі 10000,00 грн.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені статтями 1173, 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

Отже, за наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою заявлено вимоги до Держави Україна в особі Департаменту транспортної інфраструктури, який є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що утворений відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» у складі виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за рішенням Київської міської ради від 20.06.2002 р. № 28/28. Департамент підзвітний і підконтрольний Київській міській раді, підпорядковується Київському міського голові, входить до структури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), виконує функції органу місцевого самоврядування.

Отже, Держава Україна не може виступати в особі Департаменту транспортної інфраструктури, оскільки останній входить до структури виконавчого органу Київської міської ради, яка діє від імені та в інтересах територіальної громади міста Києва (орган місцевого самоврядування), а тому суд вважає, що цивільну відповідальність за завдану позивачці шкоду не може бути покладено на Державу Україна в особі Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що свідчить про пред`явлення позивачкою вимог до неналежного відповідача.

Крім того, оскільки грошові кошти за послуги з евакуації та зберігання на спеціальному майданчику транспортного засобу позивачкою перераховувались на рахунки ТОВ «Укртрансконтракт» та Головного управління Національної поліції України у м.Києві, які до участі у справі як співвідповідачі нею не залучались, тому суд вважає, що відсутні підстави для відшкодування такої матеріальної шкоди.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 51 ЦПК України суд лише за клопотанням позивача, не закриваючи провадження у справі, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, або залучити до участі у справі співвідповідача.

Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, у тому числі роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Однак, не зважаючи на те, що під час розгляду справи судом в порядку, визначеному ч.5 ст. 12 ЦПК України, позивачці були роз`яснені його права, у тому числі передбачені ч.ч.1, 2 ст. 51 ЦПК України, остання не скористалась наданим їй правом та клопотань про заміну неналежного відповідача належним чи про залучення співвідповідача не заявляла.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також суд вважає, що відсутні підстави для відшкодування позивачці матеріальної шкоди у вигляді сплаченого нею штрафу, оскільки процедура повернення штрафу передбачена ст. 296 КУпАП та згідно положень Порядку повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. № 787.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 р. в справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Враховуючи, що Держава Україна не може виступати в особі Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оскільки останній входить до структури органу місцевого самоврядування та виконує його функції, при цьому порушень прав позивачки саме з боку Держави Українане встановлено, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Держави Україна в особі Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: