Справа № 206/1665/24
Провадження № 2/206/839/24
УХВАЛА

02 квітня 2024 року Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов зазначений цивільний позов, в прохальній частині якого позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: А-1 - житлового будинку житловою площею 26,6 кв.м, загальною площею 59,3 кв.м; Б - сараю; В - навісу; Г - вбиральні; Д - душу, №1-3 - огорожі, споруд, І - мостіння.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана цивільна справа була розподілена судді Сухорукову А.О.

Суд, вивчивши доводи позивача, матеріали справи, доходить висновку про необхідність заявити самовідвід у розгляді справи, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є, зокрема, інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до статті 39 ЦПК, за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Так, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимога безсторонності, згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другийу з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Також у рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 01.10.1982, заява № 8692/79, Європейський Суд з прав людини вказав (п.30): не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Вказаний висновок, що потім був підтриманий у наступних рішеннях Суду, зокрема, у справі «МакГоннелл проти Сполученого Королівства» (McGonnell v. the United Kingdom), заява № 28488/65, § 51, ECHR 2000, та Клейн та інші (Kleyn and Others)), започаткував розмежуванням критеріїв неупередженості (безсторонності):

- суб`єктивний критерій беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі;

- об`єктивний критерій визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

За приписами пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Аналогічні висновки містяться в рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України», рішенні від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», в яких зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об`єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Судом встановлено, що у провадженні судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухорукова А.О. перебувала на розгляді цивільна справа № 2-115/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа територіальна громада м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, про припинення права власності на 1/4 частку домоволодіння, визнання права власності на 1/4 частку домоволодіння. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2011 року - позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку домоволодіння АДРЕСА_1 , припинивши право власності на цю частку ОСОБА_4 . Рішення набрало законної сили 17.07.2011 року. Таким чином, суддею Сухоруковим А.О. раніше було ухвалено судове рішення у спорі з приводу того ж об`єкта нерухомого майна, наразі заявлено позовні вимоги з відповідних підстав з посиланням на рішення судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухорукова А.О. Отже, зазначені процесуальні обставини є такими, що викликають сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді, оскільки у судовому рішенні тим же суддею була надана оцінка доводам, доказам та підставам аналогічного спору. З огляду на вищевикладене, з метою виключення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду справи вважаю за необхідне заявити у цій справі самовідвід, а справу передати до канцелярії суду для визначення іншого судді у порядку встановленому ст. 33 ЦПК України. Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку набувальної давності.

Матеріали цивільної справи №206/1665/24 за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку набувальної давності, передати до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська для здійснення повторного автоматичного розподілу між суддями.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Сухоруков