Номер провадження: 22-ц/813/602/24
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Дришлюка А.І., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - ТДВ «СТ «Домінанта» про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

14 листопада 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідача, у якому просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 179 295 гривень відшкодування матеріальної шкоди, з урахуванням індексу інфляції, який становить 161 448,76 гривень, а всього 340 743,76 гривень; стягнути з відповідача на користь позивачів 100 000 гривень моральної шкоди.

При цьому позивачі посилаються на те, що 20 лютого 2014 року близько 23 год. водій ОСОБА_3 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Nissan Almera державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Маршала Жукова, 101-М в м. Одесі, на регульованому пішохідному перехресті, не впорався з керуванням, та допустив зіткнення з автомобілем Hyndai Sonata державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився на червоне світло світлофору. За кермом автомобілю Hyndai Sonata перебував ОСОБА_1 , а на пасажирському сидінні знаходилась його дружина ОСОБА_2 .

Внаслідок дорожньої-транспортної пригоди, автомобілі отримали пошкодження, а ОСОБА_2 тілесні ушкодження.

За фактом дорожньої-транспортної пригоди в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Позивачі стверджують, що дорожньо-транспортна пригода сталося з вини відповідача ОСОБА_3 , а тому він повинен відшкодувати матеріальні збитки та заподіяну моральну шкоду.

27 липня 2017 року позивачами було подана уточнена позовна заява, в якій позивачами була зазначена у якості другого відповідача ОСОБА_4 , а також у якості третьої особи ТДВ «СТ «Домінанта».

Короткий зміст зустрічної позовної заяви.

23 серпня 20218 року ОСОБА_4 звернулась до суду зі зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути зі відповідача на свою користь 46934, 83 гривень, у якості відшкодування матеріальної шкоди, а також 20 000 гривень, у якості відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ТДВ «СТ «Домінанта» про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди відмовлено у повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди відмовлено у повному обсязі.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити позовну заяву, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні позовної заяви з підстав її передчасності.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 21 лютого 2024 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились.

21 лютого 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка вмотивована тим, що йому стало відомо, що його представник - ОСОБА_5 немає можливості бути присутньою у вказаному судовому засіданні у зв`язку із станом здоров`я.

Розглянувши вказану заяву про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Апеляційний суд зазначає, що на підтвердження причин для відкладення розгляду справи, заявником не надано жодного належного та допустимого доказу перебування свого представника ОСОБА_5 на лікарняному чи іншого погіршення стану здоров`я.

Колегія суддів також звертає увагу, що у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявники реалізували своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони у справі.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя Сегеда С.М. перебував на лікарняному з 29 лютого по 07 березня 2024 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 березня 2024 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивування.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 20 лютого 2014 року о 23.00 годині, по автодорозі Одеса - Чорноморка, в напроти ТЦ «Метро» сталося дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Hyndai Sonata державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобілем Nissan Almera державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньої-транспортної пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобілю Hyndai, ОСОБА_2 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

04 серпня 2014 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000821 за повідомленнями про те, що 20 лютого 2014 року о 23.00 годині, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Nissan Almera, р/н НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Одеса - Чорноморка з боку с. Черноморки в напрямку м. Одеса, та напроти ТЦ «Метро» не вибрав безпечну швидкість руху, не впоровся з керуванням автомобілем, виїхав на смугу зустрічного руху де скоїв зіткнення з зустрічним автомобілем Hyndai Sonata р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП пасажир автомобілю Hyndai Sonata, ОСОБА_2 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

Слідчим ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області Богуцьким С.М., 04 серпня 2014 року внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно із висновку Головного судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Макарова А.К. № 19-465 від 18.02.2019, показання водіїв двох автомобілів - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у частині розташування автомобілю Hyndai щодо меж проїзної частини в момент зіткнення, технічно неспроможні, суперечать слідовій інформації, яка була зафіксована не момент ДТП. Вирішити про належні, у відповідність із вимогами ПДР, дії водіїв, питання про технічну можливість запобігання ними ДТП, питання про причинний зв`язок між діями водіїв і ДТП експертним шляхом не представляється можливим внаслідок технічної неспроможності вихідних даних про обставини події, які показали водії ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції оскаржується виключно в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому підлягає перегляду виключно в цій частині.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції помилково послався на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та за зустрічним позовом ОСОБА_4 є передчасними, оскільки вина особа до даного часу не встановлена, а тому не можливо визначитися з відшкодуванням матеріальної шкоди.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак з інших мотивів, так як суд першої інстанції самоусунувся від розгляду справи та встановлення винної особи (винних осіб) у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, залишивши спір між сторонами невирішеним, що не відповідає завданню цивільного судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями частини 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин 2, 5 статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (пункт 3 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що згідно із висновку Головного судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Макарова А.К. № 19-465 від 18.02.2019, показання водіїв двох автомобілів - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у частині розташування автомобілю Hyndai щодо меж проїзної частини в момент зіткнення, технічно неспроможні, суперечать слідовій інформації, яка була зафіксована не момент ДТП. Вирішити про належні, у відповідність із вимогами ПДР, дії водіїв, питання про технічну можливість запобігання ними ДТП, питання про причинний зв`язок між діями водіїв і ДТП експертним шляхом не представляється можливим внаслідок технічної неспроможності вихідних даних про обставини події, які показали водії ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Натомість відповідно до висновку експерта ОНДІСЕ №20-6805 від 10.12.2020 вбачається, що, зокрема, (процитовано абзац 2 і 4 пункту 1 та пункт 4 висновку):

1)показання водія автомобіля Hyundai Sonata - ОСОБА_6 у частині розташування цього автомобіля відносно меж проїзної частини в момент зіткнення та швидкості руху автомобіля Nissan Almera, технічно неспроможні. Показання водія автомобіля Nissan Almera - ОСОБА_3 на слідчому експерименті 16.10.2020 у частині розташування автомобіля Hyundai Sonata у момент зіткнення відносно осьової лінії дорожньої розмітки на проїзній частині, з технічної точки зору, спроможні;

2)дії водія автомобіля Hyundai Sonata, які не відповідали вимогам дорожньої розмітки 1.3 розділу 34 ПДР, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку із ДТП та зіткненню транспортних засобів.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний доказ був поданий до суду апеляційної інстанції, однак колегія суддів приймає його до уваги з огляду на таке.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

31 травня 2021 року у суді першої інстанції адвокат Любчик О.М., який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про витребування з СВ Овідіопольського ВП відомостей про стан розгляду кримінального провадження за фактом ДТП (ст. 286 ч. 1 КК України) за участю ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а також засвідчену копію останнього висновку судової автотехнічної експертизи і останніх процесуальних документів кримінального провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року клопотання представника відповідача про витребування доказів у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ТДВ «СТ «Домінанта» про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди, задоволено. Витребовано у СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області відомості про стан розгляду кримінального провадження за фактом ДТП (ст. 286 ч. 1 КК України) з участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також засвідчену копію останнього висновку судової автотехнічної експертизи і інших останніх процесуальних документів кримінального провадження.

Однак матеріали справи не містять жодної інформації щодо виконання вказаної ухвали, а також дії суду першої інстанції стосовно контролю, повторного направлення або застосування заходів процесуального примусу у зв`язку із невиконанням ухвали суду. Тому колегія суддів вважає за можливе долучити висновок експерта ОНДІСЕ №250-6805 від 10.12.2020 як доказ у цивільній справі.

Додатково колегія суддів зазначає, що в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 336/1461/19, від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц, від 14 липня 2021 року у справі № 405/2098/18 зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Тому судом апеляційної інстанції не може бути взято до уваги як доказ постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 23.08.2022, так як це є доказом, якого не існувала на момент розгляду справи у суді першої інстанції.

Таким чином, експертним дослідженням, проведеного в рамках кримінального провадження, встановлено причино-наслідковий зв`язок між діями водія ОСОБА_6 та обставинами вчинення ДТП.

Позивачами за первісним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не заявлялось клопотань про проведення судових експертиз та не подавалось жодних інших належних та допустимих доказів для спростування висновків вказаної експертизи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди, єнедоведеними, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржники не довели обставини, на які посилались як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надали.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржників в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, однак судове рішення підлягає зміні в частині мотивування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції вказаної постанови.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 березня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда