Справа №: 398/666/22
провадження №: 2/398/212/24
"15" лютого 2024 р.
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Нероди Л.М.,
з участю секретаря Міщенко С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 08.04.2011 року в розмірі 75 000,00 грн.
08.04.2011 року укладено договір позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . За даним договором ОСОБА_4 отримала від позивача позику у розмірі 75 000,00 грн. ОСОБА_4 борг не повернула. Вказує, що у вересні 2021 року йому стало відомо, що ОСОБА_4 померла. Внаслідок чого, він звернувся до нотаріальної контори для подання заяви щодо наявності боргових зобов`язань перед спадкоємцями. Після звернення до нотаріуса, йому стало відомо, що спадщину прийняли відповідачі по справі. Вказує, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкодавця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину майна незалежно від настання строку вимоги. На його звернення до спадкоємців (відповідачів)залишені без задоволення. До теперішнього часу відповідачі борг не повернули, тому позивач просить стягнути борг за договором позики з відповідачів, як із спадкоємців, які прийняли спадщину, після смерті ОСОБА_4 у розмірі 75 000,00 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи без їх участі не надавали.
Згідно ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М. від 05.10.2023року, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Відповідно до заяви, написаної на ім`я Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1, вбачається, що ОСОБА_1 просить нотаріуса прийняти його заяву та не видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям та включити його зобов`язання до спадкової справи.
Відповідно до листа завідувача Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1, написаного на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що його заява від 27.09.2021 року, пере направлена за місцем відкриття спадщини до Олександрійської районної державної нотаріальної контори.
Відповідно до звернення ОСОБА_1 , написаного на ім`я директора Олександрійської районної державної нотаріальної контори від 23.11.2021 року, вбачається, що ним не отримана відповідь на заяву від 27.09.2021року, просить надати відповідь на вказану заяву.
Відповідно до листа завідувача Олександрійської районної державної нотаріальної контори , написаного на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, його заява від 27.09.2021 року взято до відома до с/с 239/2021 та буде повідомлено спадкоємців, якщо такі існують.
ОЦІНКА СУДУ
Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Разом з тим, позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно є спадкоємцями померлої ОСОБА_4 , як і не надано доказів на підтвердження обсягу та вартості спадкового майна. Факт реєстрації місця проживання відповідачів за адресою реєстрації спадкодавця: АДРЕСА_1 , не є безумовним доказом того, що останні проживали разом із позичальником ОСОБА_4 на день смерті останньої та є особами, які відповідно до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України прийняли спадщину, оскільки положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Не надано до суду будь-яких доказів, підтверджуючих прийняття ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спадкового майна після смерті спадкодавиці, з урахуванням чого суд позбавлений можливості встановити наявність законних підстав переходу спадкових прав до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після померлої ОСОБА_4 , серед яких і право на стягнення боргу за спірним договором позики. Наведені обставини позбавляють суд можливості задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення на його користь з відповідачів боргу за договором позики спадкодавця.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
Згідно ч. 2 ст. 1282 ЦК України встановлено, що вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
Частиною 2 ст. 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Частиною 3 ст. 1281 ЦК України встановлено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Отже, право кредитора пред`явити свої вимоги у відповідні строки до спадкоємця пов`язується з прийняттям спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") або з оформленням спадщини ( одержанням спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину). Вступ в спадщину спадкоємцем без її прийняття у зв`язку із відсутністю спадкового майна не дає кредитору змоги реалізувати свої вимоги до спадкоємців.
За змістом ст.1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст. ст.1281,1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.
Норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.
Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи.
За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,відмовити.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 15.02.2024 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ;
Відповідачі: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА