РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Олексюка Р.Р. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якій просить припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_7 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:027:0071, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належала їй на підставі Державного акта серії ЯА № 686380 від 26 вересня 2005 року. Визнати за ним право власності на 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером:01:027:0071, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Позовну заяву мотивує тим, що він 03 листопада 2022 року на підставі спадкового договору посвідченого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Степурою О.В., отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації № 418 від 08.07.2016), буд. 21. Вказана квартира до дня смерті належала на праві приватної власності ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищевказана земельна ділянка перебувала в праві приватної власності на підставі Державного акта серії ЯА № 686380 від 26 вересня 2005 року у громадян: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Вищевказана земельна ділянка була виділена для обслуговування житлового

будинку, в якому находиться три квартири, зокрема та квартира, яку він отримав на

підставі спадкового договору, а також квартира в якій він проживаю зі своєю сім`єю з 1989

року. Вони, власники цих квартир, попередньо домовились та користувались частками

земельної ділянки відповідно до кількості квартир, тобто по 1/3 без виділу частки в натурі.

З огляду на вказане вважає, що померлій ОСОБА_7 належала

1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0071, яка розташована в АДРЕСА_1 цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку цієї земельної ділянки, оскільки частка померлої ОСОБА_7 у вказаному майні не визначена, нотаріус не уповноважений самостійно визначати частку у праві спільної сумісної власності, а тому видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину немає підстав та рекомендує звернутись до суду з позовом про визначення частки майна, належного померлому на праві спільної сумісної власності.

Відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної власності на земельну ділянку позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у позасудовому порядку. Таким чином, він змушений звернутись до суду для захисту своїх прав.

Короткий зміст відзиву.

27 листопада 2023 року від відповідачки ОСОБА_6 надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що позивач, який проживав у кв. АДРЕСА_2 , успадкував майно ОСОБА_7 , а саме - кв. АДРЕСА_3 . До складу спадщини також увійшла і частка у земельній ділянці площею 0,0897 га, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності між позивачем та відповідачами. Як зазначає позивач, земельна ділянка перебувала у спільному користуванні за домовленістю сторін відповідно до кількості квартир в будинку, тобто, по 1/3 на кожну квартиру. І, оскільки померлій ОСОБА_7 належало право на 1/3 частки землі, відтак, за міркуваннями позивача, він може претендувати на цю 1/3 частки. Зазначає, що нею не укладено жодних домовленостей із позивачем щодо визначення за ним частки на майно, яке перебуває у спільному сумісному користуванні. Кількість квартир не дорівнює кількості часток у співвласності. Розмір частки у співвласності має бути пропорційним розміру частки вартості будинку, яка належить кожному співвласнику. Затвердженого порядку користування земельною ділянкою між сторонами немає. Виходячи із пропорційності площ кватир до земельної ділянки, до кв. АДРЕСА_4 належить примірно розміру земельної ділянки, до кв. АДРЕСА_5 - примірно частки розміру земельної ділянки, до кв. АДРЕСА_6 - примірно такої частки. Таким чином частка позивача є меншою заявленої ним 1/3 частки від загальної частки спільного майна. Задоволення позову в частині визнання за позивачем 1/3 частки порушить право відповідача на належну їй частку цієї земельної ділянки.

Рух справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2023 року справа № 569/21422/23 розподілена судді Рівненського міського суду Рівненської області Кучиній Н.Г. (а.с. 37).

Ухвалою суду від 03 листопада 2023 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі (а.с. 42,43).

Ухвалою суду від 17 січня 2024 року витребувано від приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Степури О.В. (33028, м. Рівне, вул. Дубенська, 7) належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 14 березня 2024 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті ( а.с. 123, 124).

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач та її представник в судовому засідання просили позов задовольнити, з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Олексюк Р.Р. в судовому засіданні заперечив проти позову, з підстав викладених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала 11.01.2024 року клопотання просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечила проти задоволення позову.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 03 листопада 2022 року на підставі спадкового договору, посвідченого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Степурою О.В., набув у власність квартиру АДРЕСА_1 розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації № 418 від 08.07.2016), буд. 21 (а.с. 6, 7).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 314496787 від 08.11.2022 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 (а.с. 8).

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) слідує, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

З копії спадкової справи № 22/2022, заведеної 11 листопада 2022 року щодо до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 вбачається, що на підставі заповіту від 08 лютого 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Квасиловець Г.О., ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, яке на день її смерті буде належати їй за законом, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с. 110).

До складу спадщини після смерті ОСОБА_7 входить, зокрема земельна ділянка з кадастровим номером :01:027:0071, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-023 від 14 серпня 2023 року (а.с. 14-19), про що позивачем було подано заяву до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Степурі О.В. (а.с. 117) .

З Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 686380 від 26 вересня 2005 року на підставі рішення Рівненської міської ради від 26 січня2005 р. року № 1172 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0. 0897 га, яка розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:027:0071 (а.с.12).

Зі списку співвласників земельної ділянки серія ЯА № 686380 вищевказана земельна ділянка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 12).

Відповідно до листа про розгляд звернення ОСОБА_8 до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області № 636/0/6-23 від 26 липня 2023 року, спірна земельна ділянка станом на 01.01.2013 року площею 0,0897 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд перебувала в приватній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 686380 від 26 вересня 2005 року (а.с. 13).

З постанови приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Степури О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 серпня 2023 року слідує, що оскільки частка померлої ОСОБА_7 у вказаному майні не визначена, нотаріус не уповноважений самостійно визначати частку у праві спільної сумісної власності, видати спадкоємцю ОСОБА_7 . ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом немає підстав (а.с. 11) .

Норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування.

Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно з статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 квітня 1998 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . площа квартири АДРЕСА_4 становить 44,4 кв. м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності площа квартири АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності становить 42,3 кв. м.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 355705662 від 23.11.2023 року площа квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності становить 89, 7 кв. м.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з частиною третьою статті 370 ЦК України виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду, просив визнати за ним право власності на 1/3 частини земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 .

На підставі частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) та постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 642/3950/17 (провадження № 61-7008св19), на які посилалися заявники у касаційній скарзі.

Разом з тим, положення статті 120 ЗК України мають застосовуватися з врахуванням норм матеріального права, що визначають особливості регулювання права спільної сумісної власності.

Спірна земельна ділянка відповідно до списку співвласників земельної ділянки серії ЯА № 686380 належала ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Отже, позивач був співвласником земельної ділянки, яка належала п`ятьом особам без визначення часток, і це право на одну з частин земельної ділянки, яка належала померлій ОСОБА_7 перейшло б до позивача.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в Постанові № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Разом з тим, враховуючи, що поділ спірної земельної ділянки або виділення з неї окремих часток за життя ОСОБА_7 не проводився, розмір її частки не визначався, а тому до позивача не перейшло право власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування.

При цьому, в ході розгляду справи позивачем не заявлялося клопотання про призначення експертизи щодо виділення в натурі частки власнику квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 з урахуванням даних по площі квартири.

За таких обставин позовні вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування у визначеному розмірі, а саме у розмірі 1/3 частини вказаної земельної ділянки, яка на думку позивача перейшла до нього в порядку спадкування є недоведеними.

Таким чином, враховуючи, що поділ спірної земельної ділянки або виділення з неї окремих часток за життя ОСОБА_7 не проводився, розмір її частки не визначався, а тому до позивача не перейшло право власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування, при цьому матеріали справи не містять висновку експерта щодо розміру частки позивача та відповідачів у вартості будинку, суд з огляду на непропорційність заявленої частки до площі належного позивачу майна у спільному будинку, приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_7 ;

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_8 ;

Відповідач - ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_8 ;

Відповідач - ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_9 .

Повне судове рішення складено 03 квітня 2024 року.

Суддя Н.Г. Кучина