Справа № 462/648/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Бориславського Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить витребувати з незаконного володіння відповідача транспортний засіб марки Peugeot Partner, номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1560, тип легковий пасажирський, колір білий, шасі (рама, кузов) VIN: НОМЕР_2 , державні номерні знаки та ключі до замка запалення даного автомобіля на користь позивача шляхом їх вилучення від відповідача та передачі позивачу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2005 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із братом відповідача ОСОБА_3 .. За час шлюбу подружжя набуло у власність спірний транспортний засіб. 27.02.20219 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. 30.07.2019 року між комісіонером ПП «Букавтохід» та комітентом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від 16.04.2018 року, укладено договір комісії №000289 щодо продажу транспортного засобу марки Peugeot Partner, номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, колір білий, шасі (рама, кузов) VIN: НОМЕР_2 . 04.05.2020 року на підставі заяви ОСОБА_1 до Єдиного реєстру довіреностей внесено запис про припинення дії довіреності від 16.04.2018 р. Постановою Львівського апеляційного суду від 12.05.2021 року визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Peugeot Partner 2009 року випуску, укладений 30 липня 2019 року між ПП «Букавтохіт» в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_2 09.06.2021 року за ОСОБА_1 повторно зареєстровано право власності на спірний транспортний засіб. ОСОБА_1 є власником транспортного засобу PEUGEOT PARTNER 2009 року випуску, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.03.2022 року у справі №462/6968/22 усунено ОСОБА_1 перешкоди у користуванні спірним автомобілем та встановлено порядок користування вказаним транспортним засобом. Проте, на даний час, спірний транспортний засіб знаходиться у користуванні відповідача та повертати такий ОСОБА_2 наміру немає, що порушує права позивача як власника. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.02.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.02.2024 року у порядку забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження, знищення, приховування, пошкодження, розукомплектування, здійснення демонтажу чи заміни усіх наявних технічних і допоміжних приладів, вузлів та агрегатів, а також зменшення вартості транспортного засобу Peugeot Partner, номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1560, тип легковий пасажирський, колір білий, шасі (рама, кузов) VIN: НОМЕР_2 .

22.02.2024 року відповідач ОСОБА_2 подав суду відзив на позов у порядку ст. 178 ЦПК України, у якому заперечив позовні вимоги повністю та вказав, що спірний транспортний засіб він придбав у ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від ОСОБА_1 , оплатив вартість транспортного засобу у розмірі 4700 доларів США, на підставі чого було оформлено договір купівлі-продажу. Такий договір судом визнано недійсним, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають повернути ОСОБА_2 сплачені ним кошти, які вони відмовляються повернути добровільно.

27.02.2024 року представником позивача ОСОБА_5 подано відповідь на відзив у порядку ст. 179 ЦПК України, відповідно до якої сторона позивача наполягає на позовних вимогах. Також, представник позивача вказав, що твердження відповідача про оплату коштів за придбання спірного транспортного засобу у розмірі 4700 доларів США не заслуговують на увагу, оскільки ціна транспортного засобу, зазначена у договорі купівлі-продажу від 30.07.2019 року складає 15000 грн., а тому наявні розбіжності у вартості транспортного засобу. Крім цього, вказав, що судами встановлені обставини щодо укладення даного договору купівлі-продажу, такий визнаний недійсним, а тому і долучена відповідачем копія розписки від 30.07.2024 року не є підтвердженням отримання ОСОБА_3 коштів від ОСОБА_2 . Просив позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.03.2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі №462/648/24 відмовлено.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317, 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що 30.07.2019 року між ПП «БУКАВТОХІД» в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу PEUGEOT PARTNER, рік випуску 2009, тип ТЗ загальний легковий пасажирський В, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 /а.с.7/.

Згідно долучених до матеріалів справи документів, 16.04.2018 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 довіреність на право бути її представником з питань продажу, страхування, передачі в оренду, позичку за цінами та на умовах на розсуд представника, належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу PEUGEOT PARTNER, рік випуску 2009, тип ТЗ загальний легковий пасажирський В, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 /а.с.6/.

Рішенням суду від 17.02.2020 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано /а.с.8/.

Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 04.05.2020 року дія довіреності від 16.04.2018 року припинена /а.с.9/.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12.05.2021 року, що залишена без змін постановою Верховного Суду від 29.06.2022 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу PEUGEOT PARTNER 2009 року випуску, укладений 30 липня 2019 року між ПП «Букавтохіт» в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_2 /а.с.10-12, 17-24/.

Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру МВС №4641 Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області (філія ГСЦ МВС) від 09.06.2021 року вбачається, що на виконання рішення Львівського апеляційного суду від 12.05.2021 року у справі №462/1712/20, 09.06.2021 року скасовано перереєстрацію транспортного засобу PEUGEOT PARTNER з номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого був ОСОБА_2 . На підставі зазначеного, власником транспортного засобу PEUGEOT PARTNER №VF37C9HXC68508771 є ОСОБА_1 /а.с.14/.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником PEUGEOT PARTNER, рік випуску 2009, тип легковий пасажирський, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , дата реєстрації 09.06.2021 року /п.с.13/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.03.2022 року у справі №462/6968/21, яке постановою Львівського апеляційного суду від 08.11.2022 року залишено без змін, усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні транспортним засобом - автомобілем марки Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , 2009 року випуску, колір білий, шасі (рама, кузов) VIN: НОМЕР_2 . Зобов`язано ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 дублікати ключів до автомобіля марки Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , 2009 року випуску, колір білий, шасі (рама, кузов) VIN: НОМЕР_2 . Встановлено порядок користування автомобілем /а.с.15-16/.

10.04.2023 року старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито ВП №71457152 на виконання виконавчого листа №462/6968/21 виданого Залізничним районним судом м. Львова /а.с.25, 26/.

У ході проведення виконавчих дій у даному виконавчому провадженні ОСОБА_3 подав начальнику Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву від 08.05.2023 року, із змісту якої вбачається, що спірний автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_2 /а.с.27/.

Згідно заяви ОСОБА_2 начальнику Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.05.2023 року, спірний автомобіль знаходиться у користуванні ОСОБА_2 та останній не повертає автомобіль, оскільки йому не повернуто кошти, які він сплатив за даний автомобіль /а.с.28/.

Таким чином, судом встановлено, що спірний транспортний засіб вибув з володіння ОСОБА_1 без її згоди, тобто поза волею власника майна, договір купівлі - продажу спірного транспортного засобу від 30.07.2019 року визнано недійсним, на даний час власником даного транспортного засобу є ОСОБА_1 , однак такий знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 , що сторонами не оспорюється.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом, відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

ЦК України передбачено серед способів захисту порушених прав віндикацію та реституцію.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України витребування майна власником від добросовісного набувача можливе за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке надалі було відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їх волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

При цьому, стаття 400 ЦК України вказує на обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно)(див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21).

Як встановлено постановою Львівського апеляційного суду від 12.05.2021 року, що залишена без змін постановою Верховного Суду від 29.06.2022 року, ОСОБА_2 у судовому засіданні 05.10.2020 року визнав, що йому стало відомо від рідного брата ОСОБА_3 про продаж автомобіля Пежо Партнер, 2009 року випуску на нього, однак зазначений транспортний засіб знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_3 , чого останній не заперечив.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Встановлені судом обставини щодо відчуження транспортного засобу ОСОБА_6 , 2009 року випуску, суд вважає як такі, що направлені не для мети правових наслідків виникнення, зміни, припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність правових підстав, передбачених статтею 387 ЦК України, для витребування спірного майна із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Крім цього, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що його право у разі задоволення даного позову буде порушено, оскільки йому не повернуто сплачені ним кошти за купівлю спірного транспортного засобу, виходячи з того, що такі доводи не спростовують підставність позовних вимог ОСОБА_1 , а також захист такого права, у разі його порушення, може бути предметом судового розгляду, шляхом пред`явлення ОСОБА_2 відповідних позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про підставність позову, а тому такий підлягає до задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем сплачено 26.01.2024р. судовий збір у розмірі 1211,20 грн. згідно квитанції до платіжної інструкції /а.с.5/ та на підставі квитанції до платіжної інструкції позивачем здійснено 31.01.2024 р. доплату судового збору в сумі 108,80 грн. /а.с.44/, а також сплачено 26.01.2024р. судовий збір в сумі 908,40 грн. на підставі квитанції до платіжної інструкції за заяву про забезпечення позову /а.с.57/.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння - задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 / транспортний засіб марки Peugeot Partner, номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1560, тип легковий пасажирський, колір білий, шасі (рама, кузов) VIN: НОМЕР_2 , державні номерні знаки та ключі до замка запалення даного автомобіля на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 / шляхом їх вилучення від ОСОБА_2 та передачі ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 / понесені судові витрати у розмірі 2228 /дві тисячі двісті двадцять вісім/ гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення, або в строки та порядку, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Рішення суду складено 08 квітня 2024 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.