ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/366/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання: Овчар В.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить: визнати ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_2 ; внести зміни до актового запису № 544 від 06.04.1999, що складений Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, про народження ОСОБА_2 , а саме: зазначити батьком дитини - ОСОБА_1 та видати нове свідоцтво про народження.

В обґрунтування позовних вимог зазначає , що внаслідок фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народивсся син ОСОБА_4 , проте ОСОБА_3 записала дитину на своє прізвище, оскільки їх відносини з позивачем припинились під час її вагітності.

Однак, приблизно у 2015 році позивачу зателефонував його син ОСОБА_4 та запропонував зустрітись. Після зустрічі з сином, позивач відновив відносини з ОСОБА_3 та наразі проживає з сином за місцем свого проживання.

У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді від 23.08.2023 у вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 04.10.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду.

Відповідно до ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 16.11.2023 вказана справа була зупинена у зв`язку призначенням судової молекулярно - генетичної експертизи.

До Дарницького районного суду міста Києва 02.01.2024 надійшов висновком експерта.

Ухвалою суду від 27.02.2024 відновлено провадження у справі.

У судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання з`явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував, позов визнав.

Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, вирішення спору залишив на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 повідомила суду, що у 1997 році познайомилась з позивачем, почали зустрічатись. Коли позивач дізнався про її вагітність, сказав робити аборт і вони розійшлись. Свідок аборту не зробила та народила сина. Коли син почав цікавитись про свого батька, вона дала йому його номер телефону та адресу де він проживає. Наразі, син проживає з батьком, свідок не заперечує цьому. Коли у позивача стався інсульт, син його доглядав разом з його дружиною. Свідок з позивачем має більш-менш нормальні сусідські відносини.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 (сусідка ОСОБА_5 ) повідомила суду, що перебуває у дружніх відносинах з позивачем. Також, пояснила що їй сусідка ( ОСОБА_5 ) розповідала, що зустрічалась з позивачем, в них народився син, проте позивач участі у вихованні дитини не приймав. А потім ОСОБА_4 приїхав разом з батьком (позивачем), це було приблизно у 2015-2016 роках, після чого у них почались налагоджуватись сімейні видносини, відповідач постійно називає позивача "тато".

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Так, за приписами ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві народився ОСОБА_2 , батьками якого зазначено: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , про що було зроблено актовий запис №544 від 06.04.1999, що вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва 06.04.1999.

Згідно висновку експерта №103-268-2023 від 22.02.2024 молекулярно-генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 практично доведено.

Відповідно до п. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. При цьому, згідно ч. 2 цієї ж статті, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ст.ст. 145 та 147 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. По батькові дитини визначається за іменем батька.

У відповідності до положень ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільних справах», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом враховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, та з врахуванням зазначених вимог закону підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 128, 129 Сімейного кодексу України , ст.ст. 43, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_2 .

Зобов`язати Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відомості до актового запису про народження № 544, складеного 06.04.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, а саме зазначити батьком дитини - ОСОБА_1 та видати нове свідоцтво про народження дитини.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.Л. Котвицький