Справа № 167/309/23 Головуючий у 1 інстанції: Гармай І. Т.
Провадження № 22-ц/802/171/24 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 21 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що 16 січня 2020 року між нею та відповідачем укладено шлюб. У них є малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також позивач вказувала, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання батьком обов`язку утримувати дитину.

Крім того ОСОБА_1 зазначала, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, має заробіток та може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 21 квітня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 березня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 1073 грн 60 коп. судового збору.

У поданій на рішення апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив апеляційний суд оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне і необґрунтоване, та ухвалити нове рішення про стягнення з його довірителя ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн на утримання дитини щомісячно.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на час звернення ОСОБА_1 з даним позовом, шлюб між сторонами спору не був розірваний, а відповідач перебував у складі Збройних Сил України та постійно турбувався про сина і дбав про його матеріальне забезпечення. Крім того, на думку апелянта, суд ухвалюючи рішення, не врахував тієї обставини, що його довіритель ОСОБА_2 має нерегулярний дохід, а тому доцільною є сплата ним аліментів у твердій грошовій сумі, а не в частці, як це було визначено судом першої інстанції.

У відзиві, поданому на апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_1 , вважаючи скаргу безпідставною, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги позивачу ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю, а тому на користь позивача з останнього слід стягувати аліменти у спосіб та у розмірі заявлені у позові.

Крім того, суд зазначав, що відповідач будучи повідомленим про розгляд даної справи, жодних даних про свій матеріальний стан, стан здоров`я, чи перебування на його утриманні інших осіб не надав.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2020 року, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року розірвано (а. с. 5, 57-58).

У період шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 , який проживає разом з позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданим 05 серпня 2020 року виконавчим комітетом Навізької сільської ради Рожищенського району Волинської області, та копіями витягів з Реєстру Рожищенської територіальної громади від 05 жовтня 2022 року (а.с. 9-11).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії довідки № 34488 від 19 вересня 2023 року, наданої представником відповідача разом з апеляційною скаргою, відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем Збройних Сил України та з 02 квітня 2023 року бере участь у бойових діях, що свідчить про наявність в останнього постійного заробітку (а. с. 38).

Відповідно до ст. 141 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 523/2927/18, від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 зазначено, що визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

При цьому визначення самого розміру аліментів як у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі проводиться з урахуванням положень статті 182 СК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що відповідач добровільно надавав кошти на утримання сина, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхідності стягнення аліментів на його утримання за позовом матері, з якою проживає дитина, оскільки стягнення аліментів за рішенням суду не позбавляє відповідача як батька дитини права на власний розсуд надавати допомогу по утриманню останньої.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, врахувавши обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, дійшов правильного висновку про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Отже, даний закон звільняє від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, лише позивачів.

Оскільки ОСОБА_2 у даній справі є відповідачем, то судовий збір за подання ним апеляційної скарги підлягає сплаті на загальних підставах, передбачених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При поданні позовної заяви, підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп., а отже за подання апеляційної скарги представнику відповідача слід було сплатити судовий збір у розмірі 1610 грн. 40 коп. (1073 грн 60 коп. * 150%) за реквізитами Волинського апеляційного суду.

Так як, під час відкриття апеляційного провадження та підготовки розгляду даної справи, питання про сплату апелянтом судового збору не було вирішено, то судовий збір, у зазначеній вище сумі, підлягає стягненню в дохід держави з відповідача за вказаними реквізитами.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 21 квітня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 1610 (одну тисячу шістсот десять) грн. 40 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді