Номер провадження: 22-ц/813/1899/24
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2022 року, постановленого під головуванням судді Бузовського В.В., повний текст рішення складений 29 листопада 2022 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа: Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради про зняття арешту, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа: Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради про зняття арешту, в якому просила скасувати арешт, який був накладений постановами слідчого СВ ПМ ДПА України в Одеській області Повалко В.В. від 16.07.2010 року на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом виключення з усіх діючих державних Реєстрів відомостей про обтяження вищевказаного нерухомого майна.

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачці та іншим співвласникам на праві спільної часткової власності та становить: ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 21.12.2007 року - 1/2 частки; ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу №4713 від 27.11.2001 року 1/4 частки; ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі договору купівлі-продажу №4713 від 27.11.2001 року 1/4 частки. Позивачці стало відомо про те, що на належну їй квартиру було накладено арешт, а саме постановами слідчого СВ ПМ ДПА України в Одеській області Повалко В.В. від 16.07.2010 року в межах кримінальної справи №24, порушеної відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 27 ч. 5, 212 ч. 3 КК України. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.04.2011 року, у кримінальній справі №1-140/11, ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за ст.ст.27 ч.5, 212 ч.3 КК України до п`яти років позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в організаціях незалежно від форм власності, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на три роки, без конфіскації майна. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на два роки. Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_4 , Суворовський районний суд м. Одеси не вирішив питання щодо долі нерухомого майна, на яке постановами слідчого від 16.07.2010 року накладено арешт. Засуджений ОСОБА_4 також не був власником спірної квартири, тобто вона не могла бути піддана конфіскації за вироком. Позивачка не була учасником вищезазначеної кримінальної справи. Арешт на майно було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом. Шляхів виправлення помилки, допущеної слідчим, прокурором або судом у зв`язку з неприйняттям обов`язкового рішення про скасування арешту майна, після припинення кримінальної справи КПК України 1960 року не встановлював у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Знято арешт з квартири АДРЕСА_2 , який зареєстровано: 30.07.2010р. 13:56:12 за № 10092385 реєстратором: Одеська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про накладення арешту , Б/Н, 16.07.2010 року, СВ ПМ ДПА України в Одеській області Повалко В.В.

Знято тимчасове застереження з квартири АДРЕСА_2 , яке зареєстровано: 19.07.2010р. 17:26:26 за № 10050402 реєстратором: Одеська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про накладення арешту , Б/Н, 16.07.2010 року, СВ ПМ ДПА України в Одеській області.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що позивач у своєму позові зазначив, що на квартиру накладений арешт на підставі постанов слідчого СВ ПМ ДПА України в Одеській області Повалко В.В. від 16.07.2010 року в межах кримінальної справи, у зв`язку з чим не зрозуміло на підставі яких доказів та інформації позивач зазначив відповідача як ГУ ДПС В Одеській області, не навівши при цьому жодного нормативного документа чи безпосередньо доказу, який би стосувався функцій ГУ ДПС в Одеській області у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін, оскільки рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не містять підстав для його скасування, оскільки Головне управління ДПС в Одеській області уособлює собою державу Україна, яка здійснила втручання у її та інших співвласників право власності, обмеживши у розпорядженні належним їй та іншими співвласниками майном, а тому є належним відповідачем.

В судове засідання, призначене на 19 березня 2024 року представник Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради не з`явився, був сповіщений належним чином (а.с. 142, 144).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання та явка яких не визнавалась судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5 , представника Головного управління ДПС в Одеській, Левченко О.І., її представника адвоката Астапова С.І., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 , суд першої інстанції виходив із наявності накладеного арешту на майно та неможливості скасування арешту в позасудовому порядку.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується в повній мірі, за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на квартиру АДРЕСА_2 накладено арешт на підставі постанов слідчого СВ ПМ ДПА України в Одеській області Повалко В.В. від 16.07.2010 року в межах кримінальної справи №24, порушеної відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 27 ч. 5, 212 ч. 3 КК України (а.с. 11-12).

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.04.2011 року, у кримінальній справі №1-140/11, ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за ст.ст. 27 ч. 5, 212 ч. 3 КК України до п`яти років позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в організаціях незалежно від форм власності, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на три роки, без конфіскації майна. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на два роки (а.с. 15-20).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі продажу від 27.11.2001 року, реєстровий №1-3505 та договору дарування від 21.12.2007 року, реєстровий №1-350, посвідчених державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В., власниками квартира АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 - 1/2 частки; ОСОБА_2 1/4 частки; ОСОБА_3 1/4 частки (а.с. 7-10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №1344 від 19.07.2021 року, зроблений Доброславським відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №366 від 11.02.2022 року, зроблений Доброславським відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 23).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що арешт на квартиру накладено на підставі постанов слідчого СВ ПМ ДПА України в Одеській області Повалко В.В. від 16.07.2010 року в межах кримінальної справи №24, порушеної відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 27 ч. 5, 212 ч. 3 КК України (а.с.11-12).

Відповідно до постанови КМУ від 25 вересня 2019 р. № 846, функції у сфері правоохоронної діяльності продовжуватиме здійснювати Державна фіскальна служба, що припиняється у зв`язку з реорганізацією, до завершення здійснення заходів з утворення нового органу з розслідування фінансових злочинів.

Відповідно до Закону України Про Бюро економічної безпеки України, до повноважень БЕБ перейшли матеріали кримінального провадження на стадії досудового розслідування.

У зв`язку з тим, що у даній справі ухвалено вирок, колегія суддів приходить висновку про те, що належним відповідачем у даній справі є саме Державна фіскальна служба (ДФС).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно з цивільним процесуальним законом суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд.

Оскільки, при вирішенні справи, суд допустився порушень процесуального права, а на стадії апеляційного провадження цивільно-процесуальним кодексом не передбачено залучення до участі в справі відповідачів та співвідповідачів, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції розглядаючи справу не встановив коло відповідачів, розглянувши справу без участі ДФС.

З огляду на не пред`явлення позовних вимог до ДФС, суд позбавлений можливості вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішення питання про їх задоволення, оскільки без залучення належного відповідача позовні вимоги не можуть бути вирішені.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений права на судовий захист шляхом подання позову до належного відповідача за своїми позовними вимогами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення длясправи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового, про залишення позовних вимог ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2022 року скасувати.

Прийняти постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа: Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради про зняття арешту залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 01 квітня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова