ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/701/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/909/23 Категорія: 304090000 Биченко І.Я.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді Гончар Н.І., Новіков О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.02.2024 (повний текст складено 01.02.2024, суддя в суді першої інстанції Биченко І.Я.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

в с т а н о в и в :

у березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до з позовом, яким просив сягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики від 20.03.2021 кошти в сумі 2800 доларів США та судові витрати, мотивуючи про те, що 20.03.2021 за усним договором позики ним було передано подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в позику на їх сімейні потреби кошти в сумі 2800 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ по відношенню до долара США складало 77504 грн.

При фактичному отриманні вказаної суми коштів ОСОБА_1 була написана власноручно розписка, яку також підписала ОСОБА_3 , яка підтвердила, що кошти взяті в борг на потреби сім`ї, тобто надала згоду своєму чоловіку на укладення договору позики.

За вказаною розпискою відповідачі повинні були повернути отримані кошти до 30.03.2022. Відповідачі добровільно позичені кошти не повертають, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.02.2024 позов у справі задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 2800 доларів США з посиланням на обґрунтованість та доведеність вимог позивача в частині стягнення коштів внаслідок невиконання умов договору з ОСОБА_1 та недоведеність підстав для стягнення боргу солідарно з ОСОБА_3 , оскільки позивачем не доведено факт наявності солідарного обов`язку з повернення взятих у борг коштів саме як у другого з подружжя.

Відповідач ОСОБА_1 на вказане рішення суду 11.03.2024 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неправильно застосовані норми права та невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати. В обґрунтування вказано, зокрема, на те, що позивач 16.08.2022 вже звертався до суду із позовом про стягнення з нього коштів за цим же договором позики, проте 06.02.2023 звернувся до суду із заявою про залишення без розгляду цього позову, підставою подання такої заяви ОСОБА_4 є фактичне повернення ним коштів, про що позивачем складено та надано йому розписку. Проте позивач скориставшись його відповідача, юридичною необізнаністю, надав розписку про отримання частини коштів в рахунок виконання зобов`язання в лютому 2023 по 100 доларів США в місяць за період з ІІІ 2021 по І 2023, зазначивши при цьому, що це кошти за користування кредитними коштами, ввівши його в оману.

В дійсності угодою позики, підтвердженою розпискою, не передбачено сплати за користування позики, а тому сума 2300 доларів США передана ним в якості погашення основної суми боргу.

Судом першої інстанції вказано, що дана розписка не містить відомостей щодо виконання умов якого договору позики отримані кошти позивачем. Також судом не взято до уваги те, що розпискою позивача за січень 2023 підтверджується повернення ним більшої частини боргу за договором позики, однак суд не взяв до уваги, що в цій розписці зазначено період за який фактично виникли та існували правовідносини за договором позики від 20.03.2021, а саме з березня 2021 по лютий 2023 та сума, вказана позивачем у розписці частково відповідала сумі отриманих ним коштів.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує, що факт перебування його боргової розписки у позивача зумовлена частковим погашенням боргу.

Крім того, відповідач вважає, що відповіддю на відзив позивач суттєво змінив підстави позову, доповнивши їх обставинами, які не містилися у позовній заяві та подав свій відзив поза строком наданим судом й не ініціював питання перед судом про його поновлення. Натомість суд в порушення вимог закону прийняв до розгляду ці докази, подані поза строком встановленим судом, що свідчить про порушення процесуальних норм закону.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 102368,00 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно розписки від 20.03.2021, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні та повернуто позивачу, ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_4 2800 доларів США терміном на 12 місяців, які зобов`язався повернути до 30 березня 2022 року. За умовами розписки відповідач ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно до 30 числа повертати по 200 доларів США, а решту коштів повернути в кінці терміну угоди. За невиконання умов договору зобов`язався сплатити по 1% від загальної суми боргу пені за кожен день прострочення до повного погашення коштів.

В розписці також містяться відомості про те, що ОСОБА_3 з умовами вказаного договору згодна, при невиконанні умов договору ОСОБА_1 зобов`язання по його виконанню бере на себе. Вказала, що кошти взяті на потреби сім`ї (а.с.7).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 надав розписку позивача за змістом якої « ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти за користування позикою за термін з ІІІ 2021 р. по І 2023 р. щомісяця по 100 дол. США згідно умовами договору І-2023 (підпис)» (а.с.34).

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 29.12.2022 у справі №703/2309/22 про стягнення коштів за договором позики відкрито спрощене позовне провадження (а.с.32).

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 06.02.2023 у справі №703/2309/22 про стягнення коштів за договором позики позовну заяву залишено без розгляду (а.с.31).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 04.02.2021 у справі №703/2497/21 про стягнення процентів за договором позики позов задоволено (а.с.49-52).

15.04.2021 Смілянським міськрайонний судом Черкаської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті процентів за договором позики від 18.03.2014 в розмірі 110 000,00 грн. з відміткою державного виконавця від 19.01.2023 про виконання (а.с.53).

Згідно постанови державного виконавця від 01.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП №65622712 за виконавчим листом №703/2497/21, виданим 15.04.2021 (а.с.54).

Згідно відповіді на запит за боржником ОСОБА_5 зареєстровано три транспортних засоби (а.с.55).

Відповідно до заяв ОСОБА_4 , адресованої начальнику Смілянського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) від 14.06.2022, 05.01.2023 та 13.06.2023 він отримав від ОСОБА_1 29 630 грн., 20 000,00 грн. та 112 100,00 грн. відповідно до попередньо зазначених дат (а.с.56, 57, 58).

Згідно постанови державного виконавця від 19.01.2023 виконавче провадження ВП №65622712 за виконавчим листом №703/2497/21, виданим 15.04.2021 закінчено (а.с.59).

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Також за положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи викладене вище правове регулювання спірних правовідносин, а також встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини щодо неповернення у визначені договором строки позичальником коштів своєму кредитору, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за результатами розгляду позовних вимог вони є обґрунтованими та слід стягнути наявну заборгованість з відповідача на користь позивача.

При цьому мають бути відхилені доводи скаржника, що відповідь на відзив позивача суттєво змінює підстави позову та те, що ця відповідь подана позивачем поза строком встановленим судом, адже як вбачається з її змісту вона цілком відповідає вимогам ч.ч.1,3 ст.179 ЦПК України, коли у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення, а твердження про подання позивачем відповіді на відзив поза межами строку на його подачу нічим не підтверджені і у матеріалах справи відсутні дані про дату отримання ОСОБА_2 відзиву на апеляційну скаргу. Крім того, такі обставини не є процесуальною підставою для скасування рішення.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і їм дана обґрунтована оцінка, з якою погоджується і апеляційний суд.

Так, посилання скаржника, що розписка ОСОБА_2 підтверджує повернення частину боргу ОСОБА_1 не приймаються з огляду на те, що за змістом цієї розписки гроші позивачем отримані за користування позикою, ОСОБА_1 такий зміст розписки не оспорив.

Апеляційний суд критично оцінює посилання в апеляційній скарзі, що відповідач юридично не обізнаний, чим скористався позивач та ввів його в оману, оскільки він не ставив питання про визнання правочину недійсним з таких підстав.

Інших доводів щодо помилковості висновків суду першої інстанції в цій справі подана відповідачем апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.02.2024 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.02.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 03.04.2024.

Суддя-доповідач

Судді