Справа № 727/7135/23
Провадження № 2/727/248/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі головуючого судді Танасійчук Н.М.

секретар судових засідань Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення порядку участі батька у вихованні дитини, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення порядку участі батька у вихованні дитини.

В позові посилається на те, що 25 лютого 2020 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб.

Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що у них з відповідачкою відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Спільного господарства з відповідачкою не ведуть, шлюб фактично припинено. Вказує, що сім`я розпалася остаточно і її збереження не можливе. Зазначає, що із відповідачкою спільно не проживають із 2021 року.

Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Також просить суд встановити порядок участі батька у вихованні дитини.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито спрощене провадження у даній справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 серпня 2023 року здійснено перехід з спрощеного провадження, на розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

13 вересня 2023 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці за заявою відповідача надано сторонам шестимісячний термін на примирення, провадження у справі зупинено.

26 березня 2024 року поновлено провадження, у зв`язку із закінченням терміну для примирення, призначено справу до розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, спрямував на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує просить шлюб розірвати та визначити порядок участі батька у вихованні дитини.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, спрямувала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов визнає просить шлюб розірвати, не заперечує у встановленні порядку участі батька у вихованні дитини.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 лютого 2020 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про що зроблений актовий запис № 227, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно копії апостильованого перекладу реєстру актів цивільного стану м. Гуардамар-дель-Сегура № 8299860/19 у сторін народилась донька - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками дівчинки ОСОБА_4 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.11-12)

Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу.

Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, причиною розірвання шлюбу стали різні інтереси та протилежні погляди не тільки на життя, а й на шлюб та сім`ю. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Шлюб існує формально.

Позивач в своїй заяві наполягав на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам.

Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , яки зареєстрований 25 лютого 2020 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про що зроблений актовий запис № 227, необхідно розірвати.

Що до позовних вимого про встановлення порядку участі батька у вихованні доньки то, суд враховує наступне.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно зістаттею 12 Закону України «Про охорону дитинства»,на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці

Отже, при розгляді справ щодо виховання дітей суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутністю іншої особи.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом щодо виховання дітей.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, обов`язково має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача і доцільність встановлення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 .

Визначити ОСОБА_1 порядок спілкування з донькою ОСОБА_4 , шляхом встановлення :

- побачень кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 10 до 20 год., з можливістю ночівлі дитини за місцем проживання батька за згодою матері;

- побачень щосереди з 16 год. по 20 год.

Такий порядок та спосіб участі позивача у спілкуванні з малолітньою дитиною , на думку суду, відповідатиме інтересам дитини , буде сприяти максимально ефективному виконанні позивачем батьківських обов"язків та не спричинить порушень прав відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 259, 264 - 265, 293 ЦПК України, ст. ст. 16, 291 ЦК України, ст. ст. 19, 159, 257, 263 СК України, Конвенціїєю ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який зареєстрований 25 лютого 2020 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що зроблений актовий запис № 227.

Визначити порядок спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме шляхом встановлення :

- побачень кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 10 до 20 год., з можливістю ночівлі дитини за місцем проживання батька за згодою матері;

- побачень щосереди з 16 год. по 20 год.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Танасійчук