Справа №442/176/24
Провадження №2/442/346/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

03 квітня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку загального позовного провадження справу № 442/176/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування відділ служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітню дитину за адресою: АДРЕСА_1 . Просить стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі по 2500 гривень, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто ще до укладення шлюбу у нього з відповідачкою ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 .

06.04.2023 між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у Дрогобицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №18 (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 06.04.2023).

Фактично їх подружнє життя з відповідачем не складалося з самого початку, так як, через чотири місяці після народження сина, відповідачка залишила сім`ю та переїхала жити до своїх батьків в с.Рожеве, Старосамбірського району. Під час спільного проживання, в них виникали конфлікти через різні погляди на ведення спільного побуту. Між ними відсутні такі складові сім`ї як спільне проживання, пов`язаність спільним побутом та наявність взаємних прав та обов`язків подружжя.

Син ОСОБА_4 повністю перебуває на його утриманні, він займається його вихованням. Вважає, що син не може бути переданий для проживання з матір`ю, адже остання не цікавиться життям дитини, фінансово не допомагає, оскільки сама потребує матеріальної допомоги, проживати однією сім`єю та виховувати сина в повноцінній сім`ї не бажає, тобто не виконує свої батьківські обов`язки та самоусунулась від виховання сина ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання призначено на 25.01.2024.

25.01.2024 розгляд справи відкладено на 26.02.2024.

Ухвалою від 26.02.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 21.03.2024.

21.03.2024 розгляд справи відкладено на 01.04.2024.

21.03.2024 розгляд справи відкладено на 03.04.2024.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, з підстав, викладених у ньому, просить такий задоволити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про слухання справи у її відсутності, при вирішенні справи поклалася на думку суду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши причини неявки, про розгляд справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності не надходило, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.03.2023 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 ).

06.04.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у Дрогобицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №18 (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 06.04.2023).

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Згідно з Довідкою № 577 від 29.11.2023 та Акту від 25.01.2024 ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровані та проживають за адресою : АДРЕСА_1 . Актом також встановлено, що дитина забезпечена усім необхідним для утримання та проживання.

Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , він є сусідом ОСОБА_1 , який більше шести місяців проживає разом із сином по АДРЕСА_1 . Протягом усього часу дружини ОСОБА_6 він не бачив, вона залишила сім`ю та поїхала жити до своїх батьків, вихованням та утриманням сина займається ОСОБА_6 , у чому йому допомагає його мати.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_7 , вона є сусідкою позивача. Більше шести місяців матері дитини не бачила, вихованням сина самостійно займається його батько. Матір дитини переїхала до своїх батьків і дитиною не цікавиться. Аналогічні пояснення свідок надала в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надала показання про те, що її невістка покинула сім`ю коли дитині було 4 місяці і переїхала жити до своїх батьків. Після сварки з невісткою не спілкується, та до дитини не приїжджає, нічим не цікавиться.

Згідно з Довідкою ФОП ОСОБА_9 від 01.04.2024 ОСОБА_1 щомісячно приходить з сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на планові медичні огляди до сімейного лікаря.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 працевлаштований та отримує заробітну плату, що підтверджується Довідкою від 02.04.2024 № 1 та Довідкою про доходи від 02.04.2024.

Таким чином судом встановлено, що позивач та відповідачка проживають окремо, їх син зареєстрований та проживає разом з батьком, який займається його вихованням та утриманням, а тому враховуючи вищенаведене та інтереси дитини сторін суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити його місце проживання з батьком ОСОБА_1 , за адресою місця реєстрації останнього.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати встановленого законодавством розміру аліментів, суд виходить з того, що відповідачка є особою працездатного віку та може бути працевлаштованою на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, розмір якого з січня 2024 не може бути меншим ніж 7100 грн. Доказів протилежного суду не надано. А відтак, суд вважає, що з такого доходу можуть стягуватися аліменти на дитину.

За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, визнання позову відповідачем, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості суд визначає їх в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 1211,20 грн. та 1211,20 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81 , 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: Львівська область, Старосамбірський район,с. Рожеве.

Повний текст рішення складено 03.04.2024.

Суддя Нагірна О.Б.