ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1898/24 Справа № 199/5550/21 Головуючий у першій інстанції: Якименко Л.Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Ніколиної А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Управління служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №301. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.07.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Після розлучення відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання сина разом з матір`ю. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22.03.2019 року місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було визначено разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Однак відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином. На теперішній час позивач проживає у Фінляндії, офіційно працевлаштований, має дружину та малолітню дитину. ОСОБА_1 має бажання та можливість приділяти достатнього часу для розвитку сина ОСОБА_4 , зміцнення його фізичного здоров`я, духовного розвитку, освіти, розваг та спілкування, перебуваючи за місцем його проживання у Фінляндії. Позивач зазначив, що в Україні має житло на правах оренди на 5 років, яким користується. У квартирі створені належні умови для проживання та гостювання дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним управлінням-службою у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради від 30.12.2020 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.07.2020 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на тимчасовий разовий виїзд малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України до Фінляндії, у супроводі батька ОСОБА_1 без згоди та супроводу матері ОСОБА_3 у період з ІНФОРМАЦІЯ_4 2020 року до 31 грудня 2020 року на строк, що не перевищує 30 діб, із метою оздоровлення та відпочинку. Однак, відповідачка ухилялася від виконання рішення та вживала перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, навмисно переховувалась від позивача та співробітників підрозділів превентивної діяльності ГУ НП в Дніпропетровській області, за допомогою телефонного зв`язку повідомила, що з дитиною все добре, зустріч дитини з батьком не відбудеться. На теперішній час дитина не проживає за місцем визначеного проживання у квартирі АДРЕСА_2 . За заявою ОСОБА_1 представники управління - служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської району Дніпровської міської ради разом із співробітниками поліції відвідували визначене місця проживання дитини, опитали сусідів та встановили, що ОСОБА_4 більше шести місяців не проживав за вищезазначеною адресою. За заявою відповідачки син ОСОБА_4 припинив навчання у Комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа №133» Дніпровської міської ради. Про зміну навчального закладу дитини позивача не повідомила. Позивач зазначив, що після припинення сімейних відносин відповідачка перешкоджала спілкуванню батька з дитиною, а саме без жодних причин в агресивній формі відмовляла у спілкуванні з ним, не надавала можливості бачитися з сином та приймати участь у його вихованні, а останній час взагалі не виходить на контакт. Наразі місцезнаходження дитини позивачу невідоме, оскільки відповідачка змінила місце проживання дитини. Врегулювання даного спору призводить лише до конфліктів, оскільки ОСОБА_3 не бажає присутності позивача у житті дитини та штучно створює обставини, через які зустрічі з сином неможливі. Тому, позивач просив визначити способи його участі у вихованні сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та спілкуванні з ним таким чином:

??- кожну п?ятницю з 15 год. 00 хв. визначити час спілкування онлайн (за допомогою Whatsap, Viber, Telegram) за фізичної присутності дитини в управлінні-службі у справах дітей адміністрації;

??- кожну неділю місяця спілкування з дитиною з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері;

??- спільний відпочинок з дитиною двічі на рік: 45 днів влітку (починаючи з 15 червня по 1 серпня щорічно) та 15 днів взимку (починаючи з 05 січня по 20 січня щорічно) з можливістю виїжджати за кордон без згоди та супроводу матері;

- бачитися та спілкуватися з дитиною у свята: дні народження (самої дитини, батька), Новий рік, Різдво, Великдень тощо.

Позивач просив зобов?язати ОСОБА_3 :

- не чинити перешкод в спілкуванні з дитиною;

??- надавати можливість батьку спілкуватися з дитиною по мобільному зв?язку

(за допомогою Whatsap, Viber, Telegram) номер телефону батька НОМЕР_1 , а номер телефону дитини залишити на розсуд матері;

??- повідомляти позивача (за тиждень з зазначенням адреси та часу проведення) та надавати йому можливість бути присутнім під час проведення урочистих заходів, де буде приймати участь дитина, таких як: святкові «вогники» в шкільних та позашкільних навчальних закладах, виступах дитини на конкурсах в тому числі спортивних, вечорах, концертах та в інших заходах;

??- дозволяти дитині в супроводі позивача, бути присутньою на святкових подіях близьких родичів та друзів батька дитини, а саме - Днях народженнях, сімейних святах;

- надавати йому можливість, за попереднім повідомленням матері, мати вільний час для спілкування з дитиною в День народження дитини, Новий рік, тощо;

- надавати йому можливість, у випадках тимчасової хвороби сина, відвідувати його, доглядати за ним, піклуватися про нього, зобов?язати матір дитини забезпечувати безперешкодний доступ до дитини;

??- завчасно повідомляти дитину про час та день зустрічі з батьком;

??- надавати йому інформацію за допомогою мобільного зв?язку через смс оповіщення на номер телефону НОМЕР_1 про постійне та тимчасове проживання дитини (з зазначенням точної адреси), завчасно (не менш ніж за 5 днів) попереджати про тимчасові подорожі,спільну з дитиною відпустку, зміну місця проживання та місцеперебування дитини;

??- надавати йому інформацію за допомогою мобільного зв?язку через смс оповіщення на номер телефону НОМЕР_1 про те, в яких шкільних та позашкільних закладах навчається та виховується дитина, за яким розкладом та часом перебуває у вищенаведених закладах.

В подальшому, позивач уточнив свої позовні вимоги, в яких просив визначити способи участі батька у вихованні сина ОСОБА_4 , таким чином:

- встановити порядок побачень ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 кожні: першу та третю суботу, неділю місяця у період часу з 10.00 до 18.00 із ночівлею;

- визначити способи участі у вихованні ОСОБА_4 призначенням порядку спільного відпочинку: 1/2 частину літніх та зимових канікул, а саме влітку з ІНФОРМАЦІЯ_4 по 25 серпня та взимку з 03 січня по 09 січня без присутності матері за місцем проживання батька: АДРЕСА_3 , з можливістю виїзду за кордон без згоди та супроводу матері;

- кожну п`ятницю місяця з 14 год. 30 хв. до 15 год. 00 хв. забезпечити час спілкування онлайн (за допомогою програми відеозв`язку ZOOM meetings) за онлайн організації підключення представника управління - служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради.

- бачитися та спілкуватися з дитиною у свята: день народження ОСОБА_4 - 22 лютого, та день народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Управління служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка систематичних побачень, - задоволено частково. Визначено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення ОСОБА_1 графіку побачень та спілкування із малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким чином:

- кожні першу та третю суботу, неділю місяця у період часу з 10.00 до 18.00 із ночівлею без присутності матері;

- проведення спільного відпочинку з сином ОСОБА_4 по 1/2 частині літніх та зимових канікул без присутності матері, за домовленістю та попередженням заздалегідь матері та за бажанням дитини, у тому числі зі згоди матері - за місцем проживання батька: АДРЕСА_3 ;

- бачитися та спілкуватися з дитиною у свята: день народження ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , та день народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного року.

- кожну п`ятницю місяця, у вільний від занять дитини час, встановити одну годину для спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 , онлайн - за допомогою програми відеозв`язку, а також телефонного зв`язку, що не передбачають безпосередньо фізичного побачення. В іншій частині позову, - відмовлено Витрати по справі покладено на рахунок сторони, яка їх понесла.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині проведення спільного відпочинку ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 по 1/2 частині літніх та зимових канікул без присутності матері, за домовленістю та попередженням заздалегідь матері та за бажанням дитини, у тому числі зі згоди матері, за місцем проживання батька у Фінляндії.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Відповідачка ОСОБА_3 повідомлена, зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та шляхом направлення електронної судової повістки на її номер телефону НОМЕР_2 .

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування оскаржуваного рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із 09 жовтня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №301 (а.с. 16).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2018 року у справі №199/3098/18 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 09 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом №822.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 березня 2019 року у справі №199/5359/18, місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32-35).

Згідно пояснень позивача, він на цей час проживає у Фінляндії, має дружину та малолітню дитину, офіційно працевлаштований, що підтверджується копією довідки з місця роботи від 26.11.2020 року та копією трудового договору від 11.12.2019 року (а.с.21, 22).

21 січня 2020 року ОСОБА_1 подав до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського ВП ГУПН в Дніпропетровській області заяву про встановлення місця знаходження малолітньої дитини (зникнення дитини), в якій вказано, що позивач, постійно мешкаю в м. Варакус, країна Фінляндія та намагаюсь систематично спілкуватися з моїм сином ОСОБА_5 . Наголошує, не проживати з дитиною, а спілкуватися. Часто приїжджає в Україну, але ОСОБА_3 позбавляє його можливості спілкуватися та отримувати про дитину найменшу інформацію. Згодом позивачу стало відомо що його син ОСОБА_6 зник в невідомому напрямку. Відвідування школи припинив, школу не відвідує з невідомих причин за місцем мешкання визначеним не з?являється. При встановленні місця знаходження ОСОБА_4 просив інформувати негайно.

Відповідно до листа КЗО "Середня загальноосвітня школа №133" ДМР за №506 від 24.01.2020, ОСОБА_6 в КЗО "Середня загальноосвітня школа №133" ДМР не навчається. Відрахований на підставі заяви матері і довідки про майбутнє місце навчання (а.с. 17).

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від ІНФОРМАЦІЯ_4 2020 року у справі №199/421/20 надано дозвіл ОСОБА_1 на тимчасовий разовий виїзд малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України у Фінляндію, у супроводі батька ОСОБА_1 без згоди та супроводу матері ОСОБА_3 , у період з ІНФОРМАЦІЯ_4 2020 року до 31 грудня 2020 року, на строк, що не перевищує 30 діб, з метою оздоровлення та відпочинку (а.с. 29-31).

Згідно копії договору оренди від 22.09.2020, ОСОБА_1 орендує квартиру АДРЕСА_4 .

За п.4.1 вказаного договору оренди, квартира надана в оренду строком на п`ять років з 22 вересня 2020 року по 22 вересня 2025 року (а.с. 25-27).

Згідно акту обстеження умов проживання від 30 грудня 2020 року, складеного начальником управління-служби у справах дітей ОСОБА_7 , стан квартири АДРЕСА_4 задовільний. В квартирі сучасний ремонт, дотримуються санітарно-гігієнічних норм. Квартира та дитяча кімната обладнані всією технікою. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: у дитини є своя кімната, ліжко для сну, шафа для одягу, письмовий стіл. За результатами обстеження зроблено висновок, що умови для проживання в квартирі задовільні, квартира перебуває в належному стані (а.с. 18).

Відповідно до довідки №57993560 від 20.07.2021, виданої Соборним ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_1 не має заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 згідно з виконавчим листом №401/11216/12 від 18.12.2018, виданим Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська станом на 01.07.2021 (а.с. 24).

Згідно висновку органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради щодо розв`язання спору "Про встановлення режиму спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 " №4/5-651 від 03.11.2021, зокрема, батько дитини наголошує, що має бажання спілкуватись з сином та просить встановити такий порядок побачень з дитиною: кожну п?ятницю з 15:00 визначити час спілкування (за допомогою Whatsap, Viber, Telegram) за фізичною присутністю дитини в управлінні - служби у справах дітей адміністрації; кожну неділю місяця спілкування з дитиною з 10:00 до 20:00 без присутності матері; спільний відпочинок з дитиною двічі на рік: 45 днів влітку (починаючи з 15 червня по 01 серпня щорічно) та 15 днів взимку (починаючи з 05 січня по 20 січня щорічно) з можливістю виїжджати за кордон без згоди та супроводу матері; бачитись та спілкуватися з дитиною у свята: дні народження (самої дитини, батька) Новий рік, Різдво, Великдень, тощо. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 на засіданні комісії присутній. ОСОБА_3 на засідання комісії не з?явилася, матері було залишено лист - запрошення за адресою яка вказана в позовній заяві. ОСОБА_1 повідомив, що має бажання спілкуватися з сином. Але колишня дружина позбавляє права спілкуватися з дитиною та отримувати про дитину найменшу інформацію. На даний час батькові невідомо місце знаходження дитини. Він занепокоєний за життя дитини. З огляду на зазначене, враховуючи вік дитини, для її відчуття захищеності та безпеки, які необхідні для повноцінного зростання та розвитку, моральної стабільності, комісія вважає доцільним встановити порядок побачень батькові ОСОБА_1 , 1975 р.н., з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожні: першу та третю суботу, неділю місяця у період часу з 10:00 до 18:00 з ночівлею, та 1/2 частину літніх та зимових канікул без присутності матері (а.с. 48-50).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 150 СК України, яка передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Вирішуючи питання про встановлення способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.

Відповідні висновки містяться у поставі Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20 (провадження №61-16244ск21).

Виходячи з інтересів дитини, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; врахувавши інтереси малолітньої дитини, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне та стабільне бажання батька на участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, наявність конфлікту та неприязних відносин між батьками дитини, відсутність обставин, які б могли бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною, необхідність спілкування дитини з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини та дотримуватися його; приймаючи до уваги невстановлення судом обставин, що свідчили б про необхідність постійної присутності матері під час спілкування дитини з батьком; враховуючи зміст заявлених уточнених позовних вимог, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині з ухваленням, у скасованій частині, нового судового рішення, яким визначити спосіб участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення спілкування та перебування батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері ОСОБА_3 , щорічно з 03 січня по 08 січня включно та з ІНФОРМАЦІЯ_4 по 25 серпня включно у місті Ва?ркаус, Фінляндська Республіка, - з дотриманням вимог нормативних актів, що регламентують порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України.

Суд при визначенні графіка спілкування бере до уваги фактори, такі як вік дитини, потреби та обставини обох батьків, розклад роботи і відстань між їхніми місцезнаходженнями. Графік спілкування має створювати можливість для здорового зв`язку між батьком і дитиною, підтримувати родинні зв`язки та сприяти благополуччю дитини.

Колегія звертає увагу, що визначений місцевим судом в резолютивної частини рішення графік спілкування батька з сином по 1/2 частині літніх та зимових канікул є не конкретизованим, що призведе до ускладнення чи неможливості виконання судового рішення у примусовому порядку.

Разом з тим, встановлений апеляційним судом графік участі позивача у спілкуванні та вихованні сина в період літніх та зимових канікул, а саме: щорічно з 03 січня по 08 січня включно та з ІНФОРМАЦІЯ_4 по 25 серпня включно у місті Ва?ркаус, Фінляндська Республіка є достатньо чітким, практично здійсненним та зрозумілим для обох батьків, а також таким, що відповідає якнайкращим інтересам дитини.

Крім того, встановлення можливості спільного проведення часу батька з дитиною без присутності матері за місцем проживання батька має позитивно вплинути й покращити стосунки між дитиною та позивачем по справі.

Колегія суддів зауважує, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Разом з тим, вимога позивача в частині проведення спільного відпочину позивача з сином ОСОБА_4 у місті Ва?ркаус, Фінляндська Республіка без письмової згоди матері, не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила).

Вказані Правила передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску.

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №712/10623/17-ц, провадження № 14-244цс18.

З урахуванням викладеного, встановлення спілкування та перебування батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері ОСОБА_3 , щорічно з 03 січня по 08 січня включно та з 15 липня по 25 серпня включно у місті Ва?ркаус, Фінляндська Республіка, - можливе лише з дотриманням вимог нормативних актів, що регламентують порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія наголошує, що, згідно змісту апеляційної скарги, рішення місцевого суду у даній справі в частині задоволення позовних вимог щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення ОСОБА_1 графіку побачень та спілкування із малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким чином: кожні першу та третю суботу, неділю місяця у період часу з 10.00 до 18.00 із ночівлею без присутності матері; бачитися та спілкуватися з дитиною у свята: день народження ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , та день народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного року; кожну п`ятницю місяця, у вільний від занять дитини час, встановити одну годину для спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 онлайн - за допомогою програми відеозв`язку, а також телефонного зв`язку, що не передбачають безпосередньо фізичного побачення,- в апеляційному порядку не оскаржується, тому рішення суду першої інстанції у вказаній частині не переглядається.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскардуваній частині з ухваленням, у скасованій частині, нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року в частині проведення спільного відпочинку ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 по 1/2 частині літніх та зимових канікул без присутності матері, за домовленістю та попередженням заздалегідь матері та за бажанням дитини, у тому числі зі згоди матері, за місцем проживання батька: АДРЕСА_3 - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення спілкування та перебування батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері ОСОБА_3 , щорічно з 03 січня по 08 січня включно та з 15 липня по 25 серпня включно у місті Ва?ркаус, Фінляндська Республіка, - з дотриманням вимог нормативних актів, що регламентують порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова