ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м.Суми

Справа №950/371/22

Номер провадження 22-ц/816/665/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2023 року у складі судді Бакланова Р.В., ухвалене у м. Лебедин,

в с т а н о в и в :

17 лютого 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15 червня 2010 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу був відкритий кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування, та видана кредитна картка. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30000 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору перед банком, утворилася заборгованість, яка станом на 26.01.2022 року становить 26132,44 грн.

Посилаючись на вищевказані обставини, просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 26132,44 грн, яка складається з наступного: 21063,97 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5068,47 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Василець С.О., не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 26132,44 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15 червня 2010 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала анкету - заяву б/н (а.с. 16). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та паспорт споживчого кредиту.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість станом 26.01.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 26132,44 грн., яка складається з наступного: 21063,97 грн. - заборгованість за тілом кредита; 5068,47 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. (а.с. 4-13).

Позивачем, на підтвердження умов укладеного договору банком надано копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за договором SAMDN500TC003326757 підписану 15 червня 2010р., хоча позовні вимоги заявлені по кредитному договору № б/н від 15 червня 2010р. без зазначення назви та номера договору, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, також здійснено за договором б/н. Сама анкета-заява не містить будь-яких даних, що сама довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за договором SAMDN500TC003326757 підписана 15 червня 2010р. є частиною договору №б/н 15 червня 2010 року.

До того ж, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за договором SAMDN500TC003326757 від 15 червня 2010р. не містить відомостей про прізвище підписанта та його правовий зв`язок із вищевказаної анкетою-заявою №б/н від 15 червня 2010р. або про його бажання укласти договір кредиту на згаданих умовах про проценти та кредитний ліміт.

Крім того, вказана довідка містить розбіжну інформацію з розрахунком заборгованості по договору б/н. Так, базова відсоткова ставка за користування кредитом в довідці визначена 3,0% на місяць, а розрахунок банком проведено за відсотковою ставкою, яка змінювалась неодно-разово з 36%, або 30,0%, а в подальшому до розміру 34,8% (в різні періоди).

Крім того, у анкеті-заяві №б/н від 15 червня 2010р. зазначається про бажаний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/GOLD, а у довідці про умови кредитування стосуються використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за договором SAMDN500TC003326757.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту укладення договору між ним та ОСОБА_1 , погодження умов щодо суми, строку надання кредиту, розміру та порядку нарахування процентів, які мають сплачуватися за користування кредитними коштами, розміру штрафних санкцій, які можуть бути застосовані за порушення умов договору, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Установлено, що 15 червня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір у вигляді заяви-анкети. Цього ж дня ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування, в якій зазначено, що відповідач сплачує відсотки за користування коштами в розмірі 3,0 %.

З виписки за картковим рахунком відповідача вбачається, що у період з 15 червня 2010 року по 21 січня 2022 року ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами (знімала грошові кошти, поповнювала свою картку, сплачувала платежі, поповнювала мобільний телефон та інше).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/ від 15 червня 2010 року станом на 26.01.2022 року вбачається, що заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 21063 грн 97 коп.

Таким чином, за встановлених обставин отримання ОСОБА_1 кредитних карток та користування кредитними коштами, вона має перед банком обов`язок щодо погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21063 грн 97 коп., тому колегія суддів вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, то слід зазначити наступне.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що за весь період користування кредитними коштами відповідачу нараховувалися підвищені відсотки, які у встановленому законом порядку сторонами не обумовлені.

Враховуючи відсутність доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату підвищених відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника та довідки про умови кредитування, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок відповідача сплачувати підвищені відсотки.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення заборгованості за відсотками, які нараховані, виходячи з підвищеного їх розміру, що не погоджений з вдповідачем. Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 21063 грн 97 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову та апеляційної скарги (на 80,6%) з відповідача на користь позивача підлягають компенсації понесені судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1999,70 грн та за апеляційний перегляд справи в розмірі 2999,50 грн.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2023 року скасувати та прийняти постанову.

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 21063 грн 97 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» понесені судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 1999 грн 70 коп. та за апеляційний перегляд справи в розмірі 2999 грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов