КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1048/24
Провадження № 2-з/488/10/24
УХВАЛА

Іменем України

03.04.2024 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Щукіної Наталії Олегівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корабельного районного суду міста Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, в якому позивач просить суд стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на свою користь грошові кошти у розмірі 151 788,00 грн., а також витрати на правову допомогу

02.04.2024 р. позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Щукіну Наталію Олегівну звернулася в Корабельний районний суд міста Миколаєва з заявою про забезпечення позову цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів шляхом заборони відповідачу АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати проценти та штрафні санкції ОСОБА_1 по кредитній картці з рахунком НОМЕР_1 на розмір заборгованості 151 788,00 грн. до набрання рішенням суду законної сили.

Необхідність забезпечення позову представник обґрунтувала тим, що заборгованість позивача перед відповідачем, на яку відповідач нараховує проценти, виникла у зв`язку з неправомірними діями третіх осіб внаслідок чого, поза волею позивача, відбулося списання кредитних коштів з її картки. Як доказ, що підтверджує нарахування та списання процентів на суму кредиту представник позивача надала скрішот з мобільного додатку Приват24 від 01.04.2024 р. про списання відсотків за використання кредитного ліміту у розмірі 7 151,93 грн. за карткою Універсальна Голд № 093445.

Вважала, що нерівний стан сторін у цих правовідносинах, які є споживчими за своєю правовою природою, не застосування п. 2 ч. І ст.150 ЦПК України може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду.

Дослідивши та проаналізувавши подану заяву про забезпечення позову, доходжу наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов`язковістю. Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання судового рішення.

В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відтак суд наголошує, що диспозиція ст. 151, 153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом спору у даній справі є захист прав споживачів та стягнення безпідставно списаних кредитних коштів у розмірі 150 000,00 грн. та списаних грошових коштів з рахунку позивача Скарбничка у розмірі 1 788,50 грн.

З приводу такого списання позивачем подано заяву до Відділення поліції № 3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.02.2024 р. за номером кримінального провадження 0000155.

Враховуючи наведені обставини, а також взявши до уваги те, що заява відповідає вимогам стст. 149-151 ЦПК України, суддя вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони на вчинення дій, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, а тому у цій частині заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Окрім того, враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову, не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачам чи третім особам, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд доходить висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Щукіної Наталії Олегівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів задовольнити.

Заборонити Акціонерному товариству Комерційний банк ПриватБанк (ЄДРПОУ: 14360570, МФО: 305299, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; адреса листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) нараховувати проценти та штрафні санкції ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) по кредитній картці з рахунком НОМЕР_1 на розмір заборгованості 151 788,00 грн. до розгляду цивільної справи по суті та набранням чинності судового рішення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали надіслати заявнику для відома, Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» - для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду, через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з її отримання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Я. А. Чернявська