Справа № 930/2325/23
Провадження №2/930/80/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 року м.Немирів

Немирівський районий суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Ускової С.Е.,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Немирівської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки - ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Після її смерті, відкрилася спадщина, яка складається, із належної померлій ОСОБА_3 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є діти: дочка, ОСОБА_1 (прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ), син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає в м. Вінниця та чоловік - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка стверджує, що вона прийняла спадщину після смерті матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. На момент відкриття спадщини вона була неповнолітньою особою та була зареєстрована в одному житловому будинку зі спадкодавцем в АДРЕСА_1 . У неї на зберіганні знаходиться ощадна книжка серія НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_3 Ощадною касою №2929/01 с. В. Бушинка.

ОСОБА_5 ще за свого життя подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини після смерті дружини ОСОБА_3 та цією ж заявою відмовився від видачі йому свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя.

ОСОБА_2 , також відмовився від прийняття спадщини після смерті матері, про що подав відповідну заяву до Немирівської державної нотаріальної контори.

ОСОБА_1 зазначає, що вона єдина спадкоємиця за законом на майно ОСОБА_3 . Інших спадкоємців за законом немає. Заповіту немає.

У 2012 році ОСОБА_1 оформила свої спадкові права на земельну частку (пай) розміром 2,27 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Жовтень» с. Велика Бушинка, належну ОСОБА_3 та майновий пай, про що 17.02.2012 року Немирівського державною нотаріальною конторою їй видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.

У січні 2023 року позивачка звернулась до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_3 1/4 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 . Однак, отримала відмову через відсутність правовстановлюючих документів на цю 1/4 частину житлового будинку та відсутність державної реєстрації права власності на даний житловий будинок, про що 02.02.2023 року нотаріусом видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, 30.12.2022 року Рішенням державного реєстратора Немирівської міської ради ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на 1/4 частку даного будинку за ОСОБА_3 через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

ОСОБА_1 зазначає, що житловий будинок в АДРЕСА_1 був побудований її батьками у 1972 році, приналежні до нього господарські будівлі та споруди - у період 1972-1991 рр.

ЇЇ покійні батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , були членами колгоспу та проживали в цьому будинку до дня своєї смерті.

Відповідно до довідки Немирівської міської ради № 5190 від 24.07.2023 року, згідно із записом в погосподарській книзі №3 Великобушинської сільської ради за 1991-1995 роки, житловий будинок, особовий рахунок № НОМЕР_3 , по АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспників.

Станом на 15 квітня 1991 року (день набрання чинності ЗУ «Про власність») склад двору наступний:

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - голова домогосподарства

2. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - чоловік

3. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - син

4. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка

Отже, житловий будинок відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір і ОСОБА_3 , як голова колгоспного двору, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (після укладення шлюбу ОСОБА_6 ), як члени цього двору, мали право по 1/4 частині кожен на житловий будинок в майні колгоспного двору на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР.

Згідно довідки КП «Немирівське бюро технічної інвентаризації» станом на 01.01.2013 року житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстрований за : ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - по 1/4 частині кожному Тульчинським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі ФЖІ, Р.№76 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Великобушинської сільської ради 09.08.2010 року. За ОСОБА_3 прав власності не зареєстровано.

Матір позивачки при житті не отримала правовстановлюючого документа на належну їй частину житлового будинку з невідомих причин. Вищезазначене Свідоцтво про право власності від 09.08.2010 року на даний житловий будинок було видано сільською радою вже після її смерті.

ОСОБА_1 зазначає, що її матір, будучи головою колгоспного двору та одним з його членів, мала у власності % частки житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Також позивачка повідомила, що 09.02.2023 року приватним нотаріусом Люлько Л.М. їй видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частки житлового будинку в АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті батька, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На даний час інша 1/2 частина даного житлового будинку належить позивачці на праві спільної часткової власності.

У зв`язку із зазначеним, ОСОБА_1 не може оформити свої спадкові права на спадщину в позасудовому порядку, тому вона звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 28.08.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 25.09.2023 у справі витребувано з Немирівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкриту після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 . Цією ж ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ускова С.Е. позов підтримали та просили його задовольнити із підстав, зазначених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У заяві зазначив, що спадщину після матері не приймав, оскільки на день її смерті був зареєстрований в м.Вінниці, на підтвердження надав копію паспорта. Позов визнав та не заперечував щодо його задоволення.

Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розгляд справи провести за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечував.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, встановив наступне.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народилася в с.Велика Бушинка Немирівського району Вінницької області. 04.11.2001 зареєстровано шлюб з ОСОБА_8 , 1981 року народження, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_4 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 30.06.2082 р. ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 від 04.11.2001 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 04.11.2001 одружились, після одруження прізвище подружжя - « ОСОБА_6 ».

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 померла в м.Немирів Немирівського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 .

Після її смерті залишилося спадкове майно та заведена спадкова справа №1501/2010.

Відповідно до довідки №1194, виданої в 2011 році виконкомом Великобушинської сільської ради, після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку і надвірних будівель, які знаходяться в АДРЕСА_1 . Сертифіката на право на земельну частку(пай) розміром 2,27 га в умовних кадастрових гектарах, виданого Немирівською РДА 11.12.2001 року. Майнового сертифікату розміром 2170 грн., виданого Великобушинською сільською радою 21.02.2008, грошових заощаджень, які знаходяться в Немирівському відділенні ощадного банку на рахунку № НОМЕР_2 . Спадкоємцями за законом є: дочка ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців, передбачених законом чи заповітом, немає. Фактом прийняття спадщини є спільне проживання спадкоємиці ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 в одному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини.

З довідки №5193 від 24.07.2023, виданої виконкомом Немирівської міської ради, встановлено, що згідно погосподарської книги №1 Великобушинської сільської ради 1996-2000 роки, особовий номер НОМЕР_8 , гр. ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день відкриття спадщини після померлої ОСОБА_3 за даною адресою зареєстровані громадяни: чоловік - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_1 спадщину після смерті матері ОСОБА_3 прийняла, звернувшись 02.10.2010 із заявою до Немирівської державної нотаріальної контори на підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 14.07.2010.

Разом з тим, судом встановлено, що в свідоцтві про народження ОСОБА_1 та в свідоцтві про смерть ОСОБА_3 є невідповідність, а саме: в свідоцтві про народження позивачки матір по батькові записана « ОСОБА_3 », тоді як в свідоцтві про смерть її по батькові - « ОСОБА_3 ».

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 27.12.2011 встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_11 , 1982 р.н., та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , які є між собою донькою і матір`ю.

Згідно довідки державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом на спадкове майно, належне ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Син ОСОБА_3 - ОСОБА_2 після смерті матері спадщину не прийняв, про що свідчить його заява до Немирівської державної нотаріальної контори від 15.09.2010. Також, згідно копії паспорта серії НОМЕР_9 станом на 04.09.1996 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 ОСОБА_3 - ОСОБА_5 ( що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_10 від 20.02.1970, згідно якого ОСОБА_5 , 1947 р.н., та ОСОБА_12 , 1950 р.н. одружилися 20.02.1970 і після одруження їм присвоєно прізвище ОСОБА_5) 11.06.2010 подав заяву до Немирівської державної нотаріальної контори про не прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 помер в с.Боблів Немирівського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_11 .

17.01.2012 державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. ОСОБА_13 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) та право на майновий пай, належні ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. від 02.02.2023 №119/02-14 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 частку житлового будинку під АДРЕСА_1 . Відмова мотивована не поданням представником спадкоємця правовстановлюючих документів на частку житлового будинку під АДРЕСА_1 , належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 та відсутністю державної реєстрації права власності на даний житловий будинок.

Відповідно до довідки №5190 від 24.07.2023, виданої виконкомом Немирівської міської ради, згідно із записом в погосподарській книзі №3 Великобушинської сільської ради за 1991-1995 роки житловий будинок, особовий рахунок № НОМЕР_12 по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991 року склад двору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . - голова домогосподарства, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 - син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - донька.

Згідно виписок №2392, 2391, 2390, 2389, 2388, 2387 від 30.03.2023, виданих виконкомом Немирівської міської ради, за 1971-1973 р.р., 1974-1976 р.р., 1977-1979 р.р., 1980-1982 р.р., 1983-1985 р.р., 1985-1990 р.р. та №5191 від 24.07.2023 за 1996-2000 р.р., копії погосподарської книги за 1991-1992 р.р., погосподарський номер об`єкта відкритий на гр. ОСОБА_3 за адресою: с.Велика Бушинка, Вінницького (колишнього Немирівського) району Вінницької області, в яких вона значиться як голова д/г.

Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 виготовлений 08.07.2010 на ОСОБА_5 (1/4 частка, ОСОБА_1 ( 1/4 частка), ОСОБА_2 (1/4 частка), ОСОБА_3 (право власності не зареєстровано).

Відповідно до свідоцтва про право власності на майно серії НОМЕР_13 від 09.08.2010, виданого виконавчим комітетом Великобушинської сільської ради, на підставі рішення виконавчого комітету Великобушинської сільської ради від 06.07.2010 №26 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить: ОСОБА_5 - частка, ОСОБА_1 - частка, ОСОБА_2 - частка.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССХ №251791 від 09.08.2010 КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності (НОМЕР_13) 09.08.2010 (Виконавчий комітет Великобушинської сільської ради) на праві приватної спільної часткової власності за: ОСОБА_1 - частка, ОСОБА_2 - , ОСОБА_5 - частка.

Згідно довідки КП «Немирівське БТІ» №36 від 27.01.2023 по даним архіву КП «Немирівське БТІ» станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , зареєстрований за: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - по частині кожному Тульчинським бюро технічної інвентаризації 09.08.2010 в реєстровій книзі ФЖ1, Р№76 на підставі свідоцтва про право власності (НОМЕР_15), посвідченого виконавчим комітетом Великобушинської сільської ради 09.08.2010. За ОСОБА_3 право власності не зареєстровано.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №65989226 від 30.12.2022 державним реєстратором Немирівської міської ради Кахно Ю.М. відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна (спільна часткова частина) на житловий будинок, що розташований: АДРЕСА_1 , за суб`єктом: ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 .

Підставою відмови в реєстрації стала відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить до майна колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 були: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а)право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, ОСОБА_3 та і інші члени родини: чоловік - ОСОБА_5 , син - ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_6 набули право власності на вказане будинковолодіння в рівних частках, а саме, кожний член двору набув право власності на 1/4 його частку.

При цьому, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_14 свої частки права власності на зазначений будинок зареєстрували 09.08.2010, а ОСОБА_3 - не встигла та померла в 1996 році.

Отже, за життя ОСОБА_3 належала частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак не була належним чином зареєстрована.

Згідно пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася 04.09.1996 до набуття чинності Цивільним кодексом України, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року), який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до ст. 525 та 526 ЦК Української РСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти, (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За положеннями ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (ст. 534, 553, 555 цього Кодексу).

Стаття 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва.

Відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

З матеріалів спадкової справи №1501/2010, заведеної до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , вбачається, що згідно постанови державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №119/02-14 від 02.02.2023 Ускова С.Е. , діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , 31.01.2023 звернулася до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 частку житлового будинку під АДРЕСА_1 . Зазначеною постановою Усковій С.Е. державним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва ОСОБА_1 про право на спадщину за законом на зазначену частку житлового будинку у зв`язку із не поданням представником спадкоємця правовстановлюючих документів на частку житлового будинку під АДРЕСА_1 , належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 та відсутністю державної реєстрації права власності на даний житловий будинок.

Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Як вбачається з копії технічного паспорту, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1972 році.

Питання набуття права власності на той час регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність 19 січня 1996 року на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 06 березня 2018 року у справі №175/2254/15.

Крім того, по приватних житлових будинках, що збудовані до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п.3.2 Листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Згідно з п.20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачалася реєстрація будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Крім того, Вищій Спеціалізований Суд України у своєму листі зазначив, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як встановлено судом, на підтвердження права власності спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , на частку будинку, 1972 року побудови, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до матеріалів справи долучено виписки №2392, 2391, 2390, 2389, 2388, 2387 від 30.03.2023, виданих виконкомом Немирівської міської ради, за 1971-1973 р.р., 1974-1976 р.р., 1977-1979 р.р., 1980-1982 р.р., 1983-1985 р.р., 1985-1990 р.р. та №5191 від 24.07.2023 за 1996-2000 р.р., копію погосподарської книги за 1991-1992 р.р., згідно яких погосподарський номер об`єкта відкритий на гр. ОСОБА_3 за адресою: с.Велика Бушинка, Вінницького (колишнього Немирівського) району Вінницької області, в яких вона значиться як голова д/г.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачкою спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , є спадкоємицею за законом після смерті матері ОСОБА_3 , спадщину прийняла, проте позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку за обставин незалежних від її волі, альтернативного шляху визнати право власності на спадкове нерухоме майно в поза судовому порядку немає, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивачки, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 524, 525, 526, 529, 534, 548, 549, 553, 555, 560, 561 ЦК Української РСР (1963 року), ст.ст. 15, 16, 80, 328, 331, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_14 , зареєстрованою та проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину житлового будинку «А» загальною площею 79,3 м2, в тому числі житловою площею 42,8 м2, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, а саме: прибудова «А1», вхідний майданчик «а1», погріб «Б/під», літня кухня «В», сарай «Г», сарай «Д», туалет «Т», огорожі «1-3», колодязь «4», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на яку мала право ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст рішення виготовлено 15.03.2024 року.

Суддя Т. Є. Войницька