Справа № 939/2744/23
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Смолянкіній М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється інвалідом 1-ї групи загального захворювання, розмір її пенсії становить 2520 грн. на місяць, інших джерел доходу не має, її матеріальне становище є вкрай нужденним, пенсії не вистачає на необхідні ліки, продукти харчування, засоби гігієни, тому потребує матеріальної допомоги. ЇЇ повнолітні діти - відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 її /позивачку/ майже не відвідують, матеріальної допомоги не надають.

Просила стягнути з відповідачів на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., порівну з кожного, щомісячно.

Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, сторонам роз`яснено їх право на подання відповідних заяв по суті справи. Однак, до цього часу відповідачі відзив на позов суду не надали.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вона /позивачка/ є пенсіонеркою, з 9 жовтня 2023 року і довічно їй встановлена перша група інвалідності та в зв`язку з цим вона потребує постійного стороннього догляду /а.с. 5,6,7/.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 05.09.2019 р. у справі № 212/1055/18-ц, така ж сама позиція продубльована у постановах ВС від 26.02.2020 р. у справі № 233/4252/18, від 02.10.2019 р. у справі № 301/1359/16-ц).

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, позивачці встановлено першу групу інвалідності та вона потребує постійного стороннього догляду, а тому є непрацездатною.

Однак, суду не надано жодних доказів, які б підтверджували потребу позивачки у наданні їй матеріальної допомоги, зокрема, щодо отримуваних нею доходів, понесення необхідних витрат на харчування, лікування, тощо.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження потреба позивачки у наданні їй матеріальної допомоги, то підстав для стягнення з відповідачів аліментів на утримання їх непрацездатної матері ОСОБА_1 не вбачається, а тому визнає за необхідне у задоволенні позову відмовити за його недоведеністю.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.202,205 СК України, ст. 10-13,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Головуючий-суддяА.Міланіч