ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/129/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023 року в складі судді Губської Я.В. у справі № 953/21312/21 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року Акціонерне товариств «Державний ощадний банк України» (діла АТ «Ощадбанк») в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 838369 від 16 квітня 2014 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки у розмірі 38 125,91 грн, а також судового збору.

Позов мотивовано тим, що 16 квітня 2014 року між ПАТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ №10015/0559 філії - Одеське обласне управління AT «Ощадбанк» і ОСОБА_1 укладено договір № 8838369 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки.

За умовами п.1.1 Договору, Банк, на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває Клієнту рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний».

Також, за п.1.1.4. договору, Банк встановлює Клієнту кредит у сумі 15000,00 грн. Строк дії кредитної лінії встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії Кредиту продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою, сплачується щомісячно і складає 24 % річних.

16 квітня 2014 року між сторонами було укладено Додатковий Договір №1 до Договору, який передбачав абонентську плата за надання банком послуг смс-інформування.

У зв`язку з неналежним виконанням умови договору станом на 21 жовтня 2021 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 38125,91 грн, з яких: заборгованість за основним боргом- 14994,26 грн; відсотки за користування кредитом - 11186,87 грн; 06,00 грн - комісія за смс інформування; пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 5558,84 грн; 43,61 грн- сума сплаченої пені; 882,40 грн - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 1143,64 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків; 1682,12 грн інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу; 2715,39 грн - інфляційні втрати від несвоєчасного погашення відсотків.

Посилаючись на вказані обставини, АТ «Ощадбанк» просило стягнули з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 838369 від 16 квітня 2014 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки у розмірі 38 125,91 грн, а також судові витрати.

13 жовтня 2022 представником ОСОБА_1 адвокатом Лиска Павлом Олександровичем до суду подано відзив на позову заяву АТ «Ощадбанк», в якому позов просив залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що розрахунок заборгованості є неналежним доказом наявності заборгованості. Розмір відсотків є необґрунтованим, оскільки розрахунок не містить періоди та суми заборгованості, на які нараховувались проценти з 17 квітня 2014 року по 06 листопада 2019 року.

Також зазначав, що відповідач не отримував кредитних платіжних карток та пін-коду. З 2014 року він не отримував жодних повідомлень від позивача щодо наявності будь-якої заборгованості та вимоги щодо її погашення, в тому числі смс-повідомлень, як того передбачають умови Договору.

З 2014 року до 2016 року він отримував заробітку плату на картку в АТ «Ощадбанк» від роботодавця ПАТ «Чорноморгідрозалізобетон», з яким перебував у трудових відносинах.

В березні 2016 року його було звільнено за скороченням, внаслідок чого він припинив отримувати заробітну плату на картку Ощадбанку та перестав користуватись цією карткою, яка була відкрита самим роботодавцем спеціально для нарахування та сплати заробітної плати.

18 березня 2016 року він був звільнений з організації з якою Банком було укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати, а тому відповідно до умов договору з цього часу почав відлік трирічного строку позовної давності щодо заборгованості. Вказував, що строк дії банківської картки сплив в кінці 2017 року, що свідчить про закінчення строку кредитування, відсутність підстав для нарахування процентів та сплив строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023 року позов АТ «Ощадбанк» задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач в добровільному порядку не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої відповідачем спростовано не було, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки про порушене право позивач фактично дізнався у квітні 2017 року, то останнім днем звернення до суду з позовом у межах позовної давності було б 01 травня 2020 року, проте, зважаючи, що Законом України від 30 березня 2020 року за № 540-IX продовжено строки позовної давності на час дії карантину, то підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності немає.

28 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Станков Степан Степанович, на вказане судове рішення подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована необґрунтованістю вимог ПАТ «Ощадбанк».

Він був звільнений з Організації з якою Банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати ще 18 березня 2016 року, а тому початок виникнення у нього зобов`язання про погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі починається з 19 березня 2016 року. Після квітня 2016 року він не користувався кредитними коштами та карткою, а проте з 26 серпня 2016 року банком нараховувались відсотки за користування кредитом

Зазначав, що відлік строку позовної давності має обліковуватись саме з квітня 2016 року, а не з квітня 2017 року, як це зазначено Позивачем.

Також, навість зважаючи на пояснення Банку, що заборгованість за відсотками виникла з 26 серпня 2016 року то строк позовної давності про стягнення даної заборгованості сплив 26 серпня 2019 року, що не враховано судом першої інстанції.

Оскільки за умовами договору погашення кредиту Позивач зобов`язаний був здійснювати періодичними виплатами станом до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником (Відповідачем) цього зобов`язання. Вказував, що він мав здійснювати платежі та сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у межах строку кредитування до 30 квітня 2017 року. Позивач звернувся до суду з цим позовом лише 10 листопада 2021 року, тобто, поза межами строку позовної давності.

АТ «Ощадбанк» подано відзив на апеляційну скаргу, в кому рішення суду просило залишено без змін.

Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 був належним чином проінформований про умови договору, ним була заповнена заява-анкета на відкриття рахунку фізичній особі та випуск платіжної картки, відповідно до якої він просив встановити йому кредитну лінію в розмірі 15 000, 00 грн.

В межах встановленого ліміту кредитування відповідач скористався кредитними коштами на загальну суму 249 548, 67 грн шляхом неодноразового отримання та повернення кредитних коштів, але не перевищуючи встановлений ліміт кредитування. Вказана сума складається з залишку простроченої заборгованості у розмірі 14 994, 26 грн та суми погашених траншів кредиту за весь час користування кредитними коштами в розмірі 234 554, 41 грн.

Всі операції по наданню кредитних коштів, в межах установленого ліміту кредитування, підтверджені детальною випискою по картковому рахунку за конкретні дати користування кредитними коштами та відображені в розрахунку заборгованості.

Боржник користувався кредитними коштами з квітня 2014 року по вересень 2016 року, оскільки 10 вересня 2016 року та 21 вересня 2016 року боржником здійснено поповнення карткового рахунку шляхом переказу (внесення) грошових коштів через інформаційно платіжний термінал.

Прострочена заборгованість по відсоткам виникла саме з серпня 2016 року, до цього часу боржником вносились кошти у достатньому розмірі для погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами.

Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору

Сторони в договорі узгодили всі умови в тому числі термін користування ЛІМІТОМ кредитування до квітня 2017 року (включно), строки й порядок нарахування процентів та дію договору до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Кредит відповідачу надано у вигляді встановленою ліміту на платіжну картку, а тому кінцевий строк повернення коштів відповідає строку дії картки - до квітня 2017 року. Саме з цієї дати почався перебіг трирічного строку позовної давності за вимогами Банку до ОСОБА_1 про стягнення тіла кредиту та нарахованих інших платежів за кредитом. Останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 01 травня 2020 року, проте, з урахуванням положень Закону України від 30 березня 2020 року № 540- ІХ строки позовної давності продовжено до закінчення дії карантину.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 16 квітня 2014 року між ПАТ «Ощадбанк»» в особі ТВБВ № 10015/0559 філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 8838369 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за умовами якого Банк, на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває Клієнту рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний».

Відповідно до п.п. 1.1.1, 1.1.2 Договору поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривнях України, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах і надає клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standard та ПІН- конверт до неї.

Відповідно до п.1.1.4. договору Банк встановлює Клієнту кредит у сумі 15000,00 грн. Строк дії кредитної лінії встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії Кредиту продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою, сплачується щомісячно і складає 24 % річних. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 % річних. Строк дії платіжної карти встановлений до квітня 2017 року.

16 квітня 2014 року між сторонами було укладено Додатковий Договір №1 до Договору, відповідно до якого Клієнт взяв на себе зобов`язання погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі:

- закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк;

- звільнення з організації, з якою Банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, через поточні рахунки фізичних осіб (працівників організації) з використанням платіжних карток;

- відмови Клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, шляхом їх зарахування на рахунок;

- розірвання договору, укладеного між Банком та організацією, та ненадання Клієнтом забезпечення виконання зобов`язань, пов`язаних із користуванням Кредитом;

- відмови від пропозиції Банку, що пов`язана зі зміною процентної ставки за користування кредитом.

У разі порушення строку сплати платежів за Договором Клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання(п.4., 4.6).

Згідно п. 4.6 Додаткового договору №1 у разі виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості Банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами.

Також, пунктом 4.14 Додатку 1 до Договору № 838369 від 16 квітня 2014 року передбачена абонентська плата за надання банком послуг смс-інформування.

Згідно з п.4.1 Договору № 838369 Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх обов`язків, встановлених Договором, правилами, тарифами та закриття рахунку.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань ОСОБА_1 станом на 21 жовтня 2021 року АТ «Ощабданк» нараховано заборгованість у розмірі 38125,91 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 14994,26 грн; відсотки за користування кредитом - 11186,87 грн; 06,00 грн - комісія за смс інформування; пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 5558,84 грн; 43,61 грн - сума сплаченої пені; 882,40 грн -3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 1143,64 грн -3% річних за несвоєчасне погашення відсотків; 1682,12 грн інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу; 2715,39 грн інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

За правилами частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс180)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено правовий висновок про те, що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (пункт 59).

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (пункти 59, 60 постанови).

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 27 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (24 місяці з 03 червня 2006 року), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду констатувала, що банк звернувся до суду з позовом 24 грудня 2012 року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу. Отже, висновок апеляційного суду про сплив позовної давності за вимогами позивача є правильним.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 10 червня 2015 року № 6-698цс15, від 22 жовтня 2014 року № 6-127цс14 та від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13.

Встановлено, що сторони погодили строк дії кредитної картки до 30 квітня 2017 року, а також термін щомісячного виконання зобов`язання - до 25-го числа місяця наступного за звітним.

Користуючись кредитними коштами, відповідач періодично сплачував заборгованість за наданим кредитом та відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж він здійснив 21 вересня 2016 року (а.с.45 зворот).

Отже, зважаючи, що боржник ОСОБА_1 останній платіж здійснив 21 вересня 2016 року, а з позовом щодо стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся - 10 листопада 2021 року, судова колегія вважає, що АТ «Ощадбанк» пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків спливу якого просив відповідач у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про залишення позову АТ «Ощабданк» без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено 3405 грн. Зважаючи, що апеляційну скаргу відповідача задоволено, вказані витрати підлягають стягненню з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 .

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

24 лютого 2022 рокуУказом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 14 лютого 2024 року (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08 листопада 2023 року № 3429-IX).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, в зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, апеляційний суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст. 371 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (м. Одеса, вул. Базарна,17 , ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 3405 грн (три тисячі чотириста п`ять) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю Тичкова

Н.П. Пилипчук