ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1298/24 Справа № 219/8146/21 Суддя у 1-й інстанції - Худіна О.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді АгєєваО.В.,

суддів: Зубакової В.П., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Бортник В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №219/8146/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та визнання припиненою іпотеки, з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Худіної О.О., -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та визнання припиненою іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 серпня 2008 року між ЗАТ «Донгорбанк» правонаступником всіх прав та обов?язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_4 був укладений Кредитний договір № НД-188, згідно з умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 1 525 000 грн.

На виконання умов кредитного договору між ЗАТ «Донгорбанк» та позивачем було укладено іпотечний договір №НД-188/2 від 08.08.2008 року, відповідно до умов якого іпотекодавець передав іпотекодержателеві в іпотеку базу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , до якої входить: їдальня загальною площею 451,80 кв.м; склад вторсировини загальною площею 333,90 кв.м, що належить Іпотекодавцеві на праві приватної власності (п.1.1, 1.2 іпотечного договору).

Відповідно до п.2.1 вказаного договору за рахунок Предмета іпотеки задовольняються вимоги іпотекодержателя до ОСОБА_4 за Кредитним договором №НД-188 від 08.08.2008р. Пунктом 3.1 вказаного договору передбачено, що іпотекодержатель має право, серед іншого, у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки та за рахунок предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням.

Сторони дійшли згоди, що за наявності підстав, передбачених договором, для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право на продаж від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. В цьому разі іпотекодержатель в зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця про свій намір укласти такий договір (п.4.9 договору), що відповідає ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до відомостей, розміщених на офіційному веб-порталі Міністерства юстиції України ПАТ «Донгорбанк» припинено як юридична особа з 08.11.2011р. на підставі рішення щодо реорганізації. Юридична особа-правонаступник - ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.04.2021р. та від 6.07.2021р. позивач зазначений власником нежитлового приміщення - бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та є майновим поручителем.

Іпотекодержателем зазначено ЗАТ «Донгорбанк».

Отже, з моменту припинення ЗАТ «Донгорбанк» перехід прав за Іпотечним договором від ЗАТ «Донгорбанк» до його правонаступника - ПАТ «ПУМБ» не було зареєстровано, тому ПАТ «ПУМБ» не набувало статусу іпотекодержателя відносно спірного майна, оскільки, як вказано вище, права іпотекодержателя виникають лише після відповідної державної реєстрації.

Разом з тим, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.07.2021р. власниками спірного майна зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (право власності зареєстровано 22.07.2021р.) на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2021р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С.

При цьому іпотекодержателем зазначено відповідача, а підставою для державної реєстрації іпотеки вказано як іпотечний договір від 08.08.2008р. (де іпотекодержателем є ЗАТ «Донгорбанк») так і договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 22.07.2021р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С.

Враховуючи викладене, позивач уточнивши позовні вимоги просив суд, визнати недійсним договір купівлі-продажу №2025 від 22.07.2021р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., за яким відчужено на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нежитлове приміщення - базу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , до якої входить: їдальня загальною площею 451,80 кв. м; склад вторсировини загальною площею 333,90 кв. м. та скасувати рішення про державну рестрацію права власності на нежитлове приміщення - базу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , до якої входить: їдальня загальною площею 451,80 кв.м; склад вторсировини загальною площею 333,90 кв. м. за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22.07.2021р., індексний номер 59419206, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В.С, припинивши право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вказане майно та визнавши право власності на вказане майно за ОСОБА_1 та визнати припиненою іпотеку нежитлового приміщення - бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до якої входить: їдальня загальною площею 451,80 кв. м; склад вторсировини загальною площею 333,90 кв. м..

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково - визнано недійсним договір купівлі продажу №2025 від 22.07.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., за яким відчужено на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нежитлове приміщення базу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , до якої входить: їдальня загальною площею 451,80 кв.м; склад вторсировини загальною площею 333,90 кв.м.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення базу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , до якої входить: їдальня загальною площею 451,80 кв.м; склад вторсировини загальною площею 333,90 кв.м за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22.07.2021 року, індексний номер 59419206, державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В.С., припинивши право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вказане майно та визнавши право власності на вказане майно за ОСОБА_1 . У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, третя особа АТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» набуло статусу іпотекодєржателя в порядку правонаступництва, а не укладення договору про відступлення прав вимоги, відтак внесення змін до запису про реєстрацію обтяження предмету іпотеки відповідно до законодавства не вимагається.

22 липня 2021 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс» будо укладено Договір про відступлення права вимоги та Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо заміни Іпотекодержателя.

Новим кредитором на адреси ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги Вих. № б/н від 27.07.2021 року, яке було отримано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 05.08.2021 року. 22.07.2021 року було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна за яким, в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», Новим кредитором/іпотекодержателем - ТОВ «Фінансова компанія «Київ-Фінанс» було відчужено на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Предмет іпотеки.

Таким чином, з 22.07.2021р. власниками нерухомого майна, що було предметом іпотеки, а саме база, що складається з їдальні площею 451,80 кв.м. та з складу вторсировини площею 333,90 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_1 стали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції не враховано того факту, що відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 с добросовісними набувачами - власниками спірного нерухомого майна. Позивачем не надано жодного доказу тому факту, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право власності на спірне нерухоме майно з порушенням вимог будь-якого закону. Таким чином, суд, першої інстанції, фактично, позбавив належних власників нерухомого майна їх правомірної власності, при цьому не вирішивши питання щодо захисту їх конституційно гарантованих прав.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи АТ «ПУМБ» в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ПАТ «ПУМБ» фактично оскаржує рішення суду в частині визнанння недійсним договору купівліпродажу та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення. Таким чином у іншій частині судове рішення не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між ЗАТ «Донгорбанк» правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_4 був укладений Кредитний договір № НД-188, згідно з умовами якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 1 525 000,00 грн.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № НД-188 між ЗАТ «Донгорбанк» та ОСОБА_1 08 серпня 2008 року було укладено Договір іпотеки № НД-188/2, який був посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Барановим М.С. за реєстровим номером № 7196, предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно, а саме база, що складається з їдальні площею 451,80 кв.м. та з складу вторсировини площею 333,90 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.9-14).

Вказане нерухоме майно належить іпотекодавцеві ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Барановим М.С. за реєстровим номером № 6082 (т.1 а.с.9, 16-19).

Рішенням №2/2021 єдиного акціонера, що одноосібно здійснює повноваження позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Донгорбанк» від 15 липня 2011 року та Рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів ПАТ «ПУМБ» від 15-16 липня 2011 року протокол № 59 було затверджено Передавальний акт від 15 липня 2011 року, згідно п. 1 якого правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків ПАТ «Донгорбанк», ПАТ «ПУМБ» (т.1 а.с.117-130).

22 липня 2021 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс» (Новий Кредитор) будо укладено Договір про відступлення права вимоги №НД-188/1 та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. за реєстровим номером 2024 та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо заміни Іпотекодержателя. (т. а.с.79-86).

Відповідно до п.1.4 Договору про відступлення права вимоги №НД-188/1 від 22.07.2021: Одночасно з відступленням права вимоги за Кредитним договором, Первісний кредитор на підставі окремого договору відступає (передає у власність) Нового кредитора Права Вимоги за наступним правочином, що забезпечує виконання Кредитного договору, а саме: Договором іпотеки НД - 188/2 укладеним між Первісним кредитором та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) та посвідчений 08.08.2008 року приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Барановим М.С. за реєстровим номером 7196.

Відповідно до п.1.6 Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. за реєстровим номером 2024: «Новий кредитор набуває у повному обсязі права Іпотекодержателя за Іпотечним договором з моменту укладення цього Договору» (т.1 а.с.79-86).

22.07.2021 року було укладено Договір купівлі-продажу №2025, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В. С., за яким іпотечне майно відчужено на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.1 а.с.75-78).

27 липня 2021 року АТ «ПУМБ» на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 рекомендованим листом було направлено повідомлення про те, що 22 липня 2021 року частина прав вимоги у розмірі 340 000 грн. до ОСОБА_4 за Кредитним договором №НД-188 від 8 серпня 2008 року (з усіма додатками до нього) були відступлені ТОВ « Фінансова компанія «Київ Фінанс». Також, Банком були відступлені та перейшли до нового кредитора права за Договором іпотеки НД-188/2 укладеним між Первісним кредитором та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Барановим М.С. за реєстрвим номером 7196 (т.1 а.с.93-98).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що іпотекодержатель (ТОВ «Фінансова компанія «Київ Фінанс»), реалізував 22 липня 2021 року предмет іпотеки шляхом укладання договору купівлі-продажу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з порушенням умов договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, відповідно до вимог наведених положень закону, а також, враховуючи умови положень пунктів 6.3, 6.4 договору іпотеки, кредитор має право у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки.

Водночас відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором, або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частинами 1-3 статті 38 Закону закріплено:

1. Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

2. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

3. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог.

Відповідно до пункту 57 Порядку №1127 (тут і надалі по тексту у редакції, чинній на момент вчинення оспорюваної реєстраційної дії), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього, за загальним правилом, необхідні відповідне волевиявлення та вчинення певних дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у справі №755/7423/17 від 16 грудня 2020 року.

Як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи 08 серпня 2008 року між ЗАТ «Донгорбанк» правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_4 був укладений Кредитний договір № НД-188, згідно з умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 1 525 000,00 грн.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № НД-188 08 серпня 2008 року між ЗАТ «Донгорбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки №НД-188/2, який був посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Барановим М.С. за реєстровим номером №7196. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно, а саме база, що складається з їдальні площею 451,80 кв.м. та з складу вторсировини площею 333,90 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.9-14) і належить іпотекодавцю ОСОБА_1 .

Пунктом 4.1 Іпотечного договору (із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя) встановлено, що в разі невиконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.5 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з Договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом п.4.7 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку настання обставин передбачених п.п.4.1, 4.2 цього договору, може бути здійснене шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі продажу у порядку передбаченому п.4.9 в тому числі підпунктами 4.9.1-4.9.3, або в порядку передбаченому п.4.10 та 4.11 цього Договору.

п.4.9 Іпотечного договору встановлює, що сторони дійшли згоди, що за наявності підстав, передбачених цим договором, для звернення стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель набуває право на продаж від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. В цьому разі іпотекодержатель зобов`язаний за 30 до укладення договору купівлі продажу письмово повідомити іпотекодавця про свій намір укласти такий договір.

Згідно з п.4.9.1-4.9.3 ціна продажу предмету іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки предмета іпотеки Субьєктом оціночної діяльності, яка здійснюється коштом іпотекодавця, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Оплата оцінки предмета іпотеки може бути здійснена іпотекодержателем з наступним відшкодуванням такої суми за рахунок виручки від продажу предмета іпотеки.

Виручка від продажу предмета іпотеки направляється на погашення заборгованості позичальника за Основним зобов`язанням. У разі коли виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених вимог іпотекодержателя решта виручки повертається іпотекодавцю.

Іпотекодержатель після реалізації предмета іпотеки надсилає іпотекодавцю звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки.

Таким чином з договору іпотеки вбачається, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі продажу у порядку передбаченому п.4.9.

Разом з тим, п.4.9 Іпотечного договору встановлює, що сторони дійшли згоди, що за наявності підстав, передбачених цим договором, для звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель набуває право на продаж від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. В цьому разі іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі продажу письмово повідомити іпотекодавця про свій намір укласти такий договір.

Встановлено також, що 22 липня 2021 року відповідно до договору про відступлення права вимоги, АТ «Перший Український Міжнародний банк» відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Київ Фінанс» за кредитним договором №НД-188 від 8 серпня 2008 року. Також Банком були відступлені та перейшли до нового кредитора права за Договором іпотеки НД-188/2 укладеним між Первісним кредитором та ОСОБА_1 .

Того ж дня 22.07.2021 року було укладено Договір купівлі-продажу №2025, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., за яким іпотечне майно відчужено на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.1 а.с.75-78).

27 липня 2021 року АТ «ПУМБ» на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 рекомендованим листом було направлено повідомлення про те, що 22 липня 2021 року частина прав вимоги у розмірі 340 000 грн. до ОСОБА_4 за Кредитним договором №НД-188 від 8 серпня 2008 року були відступлені ТОВ « Фінансова компанія «Київ Фінанс».

Як зазначає в апеляційній скарзі представник третьої особи (як довід скарги щодо незаконності оскаржуваного судового рішення), до укладення в липні 2021 року зазначених вище договорів про відступлення прав вимоги за основним та іпотечними договорами та оскаржуваного договору купівлі-продажу іпотечного майна, третьою особою (АТ «ПУМБ») неодноразово на адресу позичальника ОСОБА_4 та іпотекодавця ОСОБА_1 направлялись вимоги про усунення порушення виконання зобов`язань. Що на підставі ч.1 ст.514 ЦК України є належним виконанням вимог ст.35, ч.1 ст.38 ЗУ «Про іпотеку» щодо повідомлення іпотекодавця і боржника за 30 днів про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку в тому числі шляхом його продажу.

Дана обставина (направлення Банком повідомлення) дійсно підтверджується матеріалами справи. Зокрема 12 квітня 2021 року на адреси ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було направлено таку вимогу за №КНО-61.1.2/2 від 08.04.2021р. яка містила повідомлення іпотекодержателя про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в тому числі шляхом продажу від свого імені третій особі та запропоновано власникові майна скористатися правом переважної купівлі (т.1 а.с.104, 105, 109, 110).

Між тим, належних та допустимих доказів вручення чи/та отримання саме іпотекодавцем ОСОБА_1 (позивачем по справі) даного повідомлення Банку суду не надано.

На а.с.115 міститься ксерокопія конверту зі штемпелем Укрпошти датованим 13.03.21р. з якої не можна встановити на яку адресу, кому саме та яку кореспонденцію АТ «ПУМБ» було направлено. Але вбачається, що кореспонденцію отримано адресатом не було і вона була повернута «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що саме первісним кредитором, на чому наполягає апелянт в своїй скарзі, не було додержано встановленого Законом України «Про іпотеку» та укладеним між сторонами договором іпотеки порядку надсилання вимоги про усунення порушення у кредитному зобов`язанні.

Така вимога не надсилалась і новим кредитором ТОВ «ФК «Київ Фінанс» після придбання ним в липні 2021 року права вимоги за основним договором та договором іпотеки.

Даний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду викладеного у постанові від 16.12.2020р. по справі №755/7423/17, за результатами перегляду рішення суду після його скасування постановою Верховного Суду від 11.09.2019р., на яку посилається третя особа в своїй апеляційній скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складений 01.04.2024

Головуючий суддя: О.В. Агєєв