09.04.2024 Єдиний унікальний номер 205/5656/23
Провадженя№ 2/266/643/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09.04.2024 р. м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Галушки А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що він з 2011 року постійно проживає в м. Братиславі в Словаччині, має дозвіл на проживання в даній країні, судимості не має, розлучений, на даний момент пенсіонер, займається підприємництвом. В травні 2020 року йому у соціальній мережі «Facebook» написала відповідачка, яку, як він потім дізнався звуть ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний номер НОМЕР_1 . Вони періодично почали спілкуватися та йому стало відомо, що відповідачка навчається у художньому театральному коледжі м.Дніпра, у неї хвора мати, скаржилась, що грошей на лікування не має, роботу знайти із за хвороби матері не може. Казала, що дуже хоче подорожувати. В одне з таких спілкувань відповідачка запитала, чи не може він їй перерахувати 1000 Євро і що при першій нагоді вона їх одразу віддасть. Він сказав, що подумає та на цьому розмова була закінчена. При подальшому спілкуванні відповідач знову нагадала йому за своє прохання і він сказав, що скине гроші, але попросив надіслати фото її паспорта та реквізити карти. Відповідач відповіла згодою і надіслала йому свій номер картки та ID карту. Він дотримався своєї обіцянки і за вказаними нею реквізитами скинув відповідачці гроші, яку суму не пам`ятає, але суму її можна побачити в банківській роздруківці руху коштів. Через кілька днів відповідачка йому зателефонувала в сльозах, він запитав, що трапилося, на що вона відповіла, що її мамі стало набагато гірше і що потрібна операція і запитала чи не може він ще скинути грошей. Він їй порадив попросити гроші у родичів та друзів, на що відповідачка відповіла що все що можна зібрали і все одно не вистачає. Він знову погодився і скинув їй суму грошей, скільки не пам`ятає, але суму її можна побачити в банківській роздруківці руху коштів. Потім відповідачка знову дзвонила, говорила, що операція проведена і тепер потрібна реабілітація і що вона дуже втомилася від безсонних ночей. Таким чином, вони по телефону через програму «WhatsApp» спілкувалися протягом року, в основному ініціатором дзвінків була вона. Відповідачка постійно просила гроші і практично кожне спілкування розпочиналося з цього. Він скидав на її карту гроші, але намагався вже меншими сумами, втомившись від її прохань, іноді просив її щоб вона дала мені можливість через відеодзвінок поспілкуватися з її мамою, але вона говорила, що мама не в тому стані. У травні 2021 року йому потрібно було у справах у м. Київ, і він сказав відповідачці про це. Вона одразу сказала, що їй теж потрібно до Києва на якийсь захід і запитала, чи не може він їй зняти в готелі номер, а вона потім віддасть гроші. Він сказав що якщо потрібно, то зніме, що й зробив, знявши їй окремий номер. У Києві вони зустрілися в готелі, повечеряли в кафе, він заговорив про її маму, запитав як вона почувається, на що відповідачка лайкою його послала, запитала хіба немає інших тем для розмови і втекла з ресторану. Він подумав, що її цим образив, дзвонив кілька разів, але вона не брала слухавку. Через три дні він відлетів додому. За номер відповідач йому гроші не повернула, у Києві її більше не бачив. Через кілька днів після його приїзду додому йому зателефонувала відповідачка і як ні в чому не бувало запитала, як справи, і знову попросила гроші на лікування матері. Він сказав що дасть, якщо вони з нею оформлять ці позики грошей через договір із її підписом у нотаріуса. Відповідач сказала добре якщо він їй ще скине. Він погодився і скинув невелику суму, але тоді він вже почав підозрювати, що ці гроші вона просто витрачає на себе, а з мамою все гаразд. У жовтні 2021 року він відлетів на відпочинок і по роботі в Дубаї - в готелі він мав апартаменти на дві кімнати - одну для сну, другу для зустрічей по бізнесу. Йому зателефонувала відповідачка, знову почала питати за гроші, він їй сказав, що нічого більше не дасть і що треба підписати договір позики на ті гроші, які він давав їй. Відповідачка, дізнавшись, що він зараз перебуває в ОСОБА_5 , сказала, що якщо він дасть їй можливість погостювати, то вона приїде і привезе з собою договір позики і його підпише. Він погодився, але сказав, що грошей більше не дасть як би вона не просила. Через два дні вона справді прилетіла, він її розмістив у іншій кімнаті. Він в інтернеті на своєму ноутбуці знайшов перший Договір позики, то трапився українською мовою. У договорі в електронній формі він заповнив її реквізити за її закордонним паспортом, вказав дату її народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 серію номер закордонного паспорта та її місце проживання, потім вказав свої реквізити та на ресепшені готелю роздрукував його, підписав сам і дав підписати відповідачці, що вона і зробила (пізніше він з`ясував, що вона раніше йому надала фотокопію підробленого паспорта (своєї ID картки) де дата її народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Один екземпляр договору відповідачка забрала собі, другий він залишив собі. Відповідач знову почала просити гроші, але він сказав, що вже більше нічого не дасть. Вважає її шахрайкою і вимагав повернути його гроші. Також він просив показати якісь медичні документи, що підтверджують що мати відповідачки хвора, але вона відмовилася щось показувати, сказавши, що це не його справа. Після цього відповідачка поїхала, і він її більше не бачив і особисто не зустрічався. Вже вдома він їй зателефонував і нагадав про обов`язок, на що вона відповіла, що нікому нічого не винна і повертати нічого не збирається, пославши його нецензурною лайкою. Він тоді остаточно зрозумів, що потрапив до рук шахрайки. Зараз відповідачка йому винна у загальній сумі 600000,00 грн., з яких не віддала жодної копійки, факт отримання відповідачем від нього грошових коштів підтверджується договором позики від 19.10.2021 року та роздруківками електронних переказів коштів від нього на ім`я відповідачки. Окрім того за фактом шахрайського заволодіння належними йому грошовими коштами він звернувся до правоохоронних органів, відкрито кримінальне провадження. Додаткових штрафів та пені за прострочення зобов`язання стягувати з відповідачки не бажає, бажає повернути своє. Просить стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договором позики від 19.10.2021 року у розмірі 600 000,00 грн.

Ухвалою суду від 03.07.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача Мартиненко М., ОСОБА_6 , надав суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без участі позивача та його представника відсутність та не заперечували проти винесення судом заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_4 повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідачка ОСОБА_4 своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.10.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передає у вдасність позичальникові позику грошові кошти в сумі 600000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором.

Згідно п. 2 договору, на момент укладення цього договору грошові кошти в сумі 600000,00 грн. позикодавець передав позичальнику в повному обсязі.

Згідно п.3 договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк до 30.11.2021 р.

Згідно п.4 договору, сторони домовились про те, що договір позики є безвідсотковим. Позичальник має право повернути позикодавцю суму позики.

Згідно п.7 договору, в разі коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю позику згідно визначеному у п.3 цього договору строку, позикодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення в судовому порядку в строки, передбачені чинним законодавством України (а.с.7).

На підтвердження вказаних обставин, позивачем також надано суду копії паспортів відповідачки ОСОБА_2 з різними датами її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9, 10), копії роздруківок, що підтверджують бронювання квитків на літак на ім`я відповідачки ОСОБА_2 до м.Дубаї та бронювання готелю в м.Дубаї на її ім`я (а.с.11,12, 13), копіяю письмово пояснення позивача (а.с.14-16), копії роздруківок електронних переказів коштів на ім`я відповідачки ОСОБА_2 (а.с.17, 18, 19-22, 23-70), копію витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування від 25.01.2022 р., згідно якого за заявою ОСОБА_1 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (а.с.71).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_3 зазначає, що відповідач не повернула грошові кошти в сумі 600000,00 грн. в строк встановлений п.3 договору.

Оскільки між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого відповідачка зобов"язувалася повернути суму позики до 30.11.2021 року, однак сума позики відповідачкою не повернута, права позивача як позикодавця є порушеними і він має право на стягнення із відповідачки суми позики у розмірі 600000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 6000, 00 грн. судового збору.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.10.2021 р. у розмірі 600000 (шістсот тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 /9138, АДРЕСА_2

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3