Справа № 351/2240/23
Номер провадження №2/351/125/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2024 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Сегіна І.Р.
за участі секретаря - Том`юк С.М.
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, -
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. Позовні вимоги мотивував тим, що в 2017р. він працював суддею Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області і в складі колегії суддів разом із головуючим суддею Беркещук Б.Б. та суддею П`ятковським В.І. брав участь в розгляді кримінальної справи № 351/510/17 про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. ст. 15 ч.2, 115 ч.2 п.5, 263 ч.1 КК України. Потерпілим у даному кримінальному провадженні є відповідач ОСОБА_2
07.04.2017р. в ході проведення підготовчого судового засідання у даній кримінальній справі відповідач ОСОБА_2 , будучи невдоволений прийнятим у справі 17.03.2017р. колегіальним рішенням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, перейшов на особисті образи по відношенню до членів колегії суддів і особисто його і явно зухвало зі злим умислом поширив про нього завідомо неправдиві відомості, які принизили його честь, гідність та ділову репутацію, зокрема звинуватив у вчиненні тяжкого злочину.
Так, ОСОБА_2 в присутності учасників процесу, великої кількості громадян вільних слухачів, представників засобів масової інформації, які були присутні в залі судового засідання, промовив про нього, що: «я залишив не найкращий слід «після свого царювання» у Снятині».
Після його зауважень про те, що він з відповідачем не знайомий, останній продовжив і промовив, що: «30 березня Потятинник приїхав у Снятин, зайшов до місцевого суду та випивав там з колишнім головою суду. Потім ви перенеслися у ресторан «Едем», і потім у міську прокуратуру. Коли ви же піддали ізрядно, тоді при тих товаришах, з якими пили, сказали, що ОСОБА_4 так заплатив, що йому ця київська справа вийшла задурно, і побільше б таких клієнтів, як ОСОБА_4 ». Тим самим, ОСОБА_2 безпідставно звинуватив його у отриманні хабаря, тобто у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ст. 369 ч.3 КК України. Під «київською справою» потерпілий, ймовірно, мав на увазі те, що він якраз в той час в 2017р. брав участь у конкурсі на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.
Незважаючи на його зауваження щодо поширення неправдивих відомостей, наклепу ОСОБА_2 сказав: «Наклеп? А ви не пам`ятаєте, коли ви ще у Снятині працювали, як я вас волочив разом із суддями Снятинського суду по місту п`яного до машини? Такого не було? У вас, напевне, коротка пам`ять».
Ця неправдива інформація була поширена ОСОБА_2 з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про її правдивість чи неправдивість, і не має будь-якого доказового значення щодо обставин інкримінованого ОСОБА_3 обвинувачення.
Такими своїми зухвалими умисними висловлюваннями та звинуваченнями, які відбулись публічно, відповідач безпідставно поширив про нього абсолютно неправдиву інформацію, що набуло широкого загального розголосу, спричинило глибоке приниження його честі і гідності, як людини і судді, завдало непоправної шкоди його діловій репутації, безпідставного відкритого та «позаочі» осуду, насміхань зі сторони колег по роботі, працівників суду, суддівської спільноти, прокурорських працівників, адвокатів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, друзів, знайомих, пересічних громадян, призвело до порушення звичних життєвих зв`язків з оточуючими.
Він на тривалий період часу втратив душевний спокій і рівновагу, а також, сон, перебував у пригніченому стані, по даний час відчуває негативне ставлення зі сторони оточуючих, що призвело до сильних тривалих моральних переживань та душевних страждань, негативно позначилося на його суддівській кар`єрі в цілому.
Поширені ОСОБА_2 вищевказані неправдиві відомості та звинувачення були також дослівно процитовані багатьма засобами масової інформації, зокрема, розміщені на інтернет-сайтах: kurs.if.ua, dzerkalo media. Тим самим доводиться сам факт їх поширення в судовому засіданні ОСОБА_2 .
До того ж, все це відбулось під час його участі у конкурсі на посаду судді Верховного Суду в 201 7р., і вищевказані неправдиві висловлювання відповідача були предметом розгляду і з негативної сторони враховувались членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України при визначенні його рейтингу як кандидата. Аналогічно було і під час проведення конкурсу на посаду судді Верховного Суду в 2019р., в якому він брав участь.
За весь час трудової діяльності він жодного разу не притягувався до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 07.04.2017р. у справі № 351/510/17 зазначено, що даючи оцінку посиланням потерпілого ОСОБА_2 щодо особистої неприязні до суддів П`ятковського та Потятинника та звинувачення на їх адресу, колегія суддів вважає їх надуманими, безпідставними.
Завдану йому ОСОБА_2 моральну шкоду він оцінює в 150 000 грн.
Просив визнати недостовірною і такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену про нього 07.04.2017р. ОСОБА_2 під час судового засідання в залі судових засідань у Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області, а саме, що: «30 березня він ОСОБА_1 вживав спиртні напої у Снятинському районному суді, в прокуратурі Снятинського району та в ресторані «Едем»; «ізрядно піддав» і при тих товаришах, з якими пив, сказав, що: ОСОБА_4 так заплатив, що йому ця київська справа вийшла задурно, і побільше б таких клієнтів, як ОСОБА_4 »; коли він у Снятині працював, то ОСОБА_2 волочив його разом із суддями Снятинського суду по місту п`яного до машини. Просив стягнути з ОСОБА_2 в його користь 150000 грн. моральної шкоди.
А також, стягнути з відповідача судові витрати по справі, а саме: судовий збір у сумі 3757,60 грн. та витрати на оплату правової допомоги в сумі 8000 грн.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Пояснив, що твердження ОСОБА_2 не є оціночними, а є конкретними даними. Відповідач у завуальованій формі стверджував про нього неправдиві факти, переказував зі слів інших осіб, ніби його твердження. Вислови відповідача носили умисний провокативний характер, ОСОБА_2 поширив цю інформацію у публічному громадському місці, в залі судових засідань, де була присутня велика кількість громадян.
Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних (далі - Конвенція) свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.
Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
У статті 201 ЦК України встановлено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а статтями 297, 299 ЦК України передбачено право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації.
Згідно ст. 277 ЦК України Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім`ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж медіа є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому медіа, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок повідомлення викривачем інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" через зовнішні канали повідомлення в порядку, передбаченому Законом України "Про запобігання корупції", має право на відповідь. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року в справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19).
Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (частина перша статті 200 ЦК України).
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.
Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Частиною другою вказаної статті Закону визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.
Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи.
У рішенні від 08 липня 1986 року у справі Lingens v. Austria (заява № 12/1984/84/131) ЄСПЛ розрізнив факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що: «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» або тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе».
Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів.
Так, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.
Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.
Будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.
Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на те, що ОСОБА_2 поширив про нього 07.04.2017р. під час судового засідання в залі судових засідань у Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області, неправдиву інформацію, а саме, що:
1)«30 березня він ОСОБА_1 вживав спиртні напої у Снятинському районному суді, в прокуратурі Снятинського району та в ресторані «Едем»;
2)«ізрядно піддав» і при тих товаришах, з якими пив, сказав, що: ОСОБА_4 так заплатив, що йому ця київська справа вийшла задурно, і побільше б таких клієнтів, як ОСОБА_4 »;
3)Коли він у Снятині працював, то ОСОБА_2 волочив його разом із суддями Снятинського суду по місту п`яного до машини.
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що поширена про нього в судовому засіданні інформація, де він брав участь як один із суддів колегії, є умисною та недостовірною. Вважав, що зміст такої інформації є образливим для нього, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, у зв`язку з чим йому завдано 150000 грн. моральної шкоди.
Ухвалою суду 30.10.2023 р. в даній справі витребувано копію аудіо-відеозапису судового засідання 07.04.2017 р. у кримінальній справі № 351/510/17, провадження 1-кп/345/55/2023, про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
В судовому засіданні досліджено звукозапис судового засідання 07.04.2017 р. Необхідно розуміти контекст подій та мотиви поведінки учасників, зокрема ОСОБА_2 , як потерпілого у кримінальному провадженні про замах на його вбивство, який заявив відвід двом суддям із колегії суддів, після зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
ОСОБА_2 пояснює мотиви відводів, а ОСОБА_1 коментує такі мотиви.
З дослідженого звукозапису вбачається розмова між учасниками, що стосується предмета спору, наступного змісту:
«…Головуюча: - ви посилалися на особисте знайомство з суддями. Як ви особисто знайомі із п. Потятинником?
Потятинник: - Я з ним особисто не знайомий взагалі. Прізвище таке чув в ОСОБА_5 , воно розповсюджене, але може десь і бачив, але якщо бачив, не пригадую.
ОСОБА_6 : - Давайте так. Почнемо тоді з останнього. 30 квітня цього року п. Потятинник приїхав в ОСОБА_5 .
Потятинник: - 30 квітня ще не було.
ОСОБА_6 : -30 квітня.
ОСОБА_7 : - Березня хіба.
ОСОБА_6 : - Ой, 30 березня, я перепрошую. Ви прийшли до суду ОСОБА_8 , де в присутності, вірніше разом із суддями Снятинського районного суду та бувшим головою суду Боднаруком, ви там почали випивати спиртні напої. Потім ви перенеслися у ресторан « ОСОБА_9 », потім ви у міській прокуратурі. Щоб ви знали, я живу навпроти прокуратури, раз.
Потятинник: - Я не був у міській прокуратурі.
ОСОБА_6 : - ОСОБА_10 я знав, що ви будете у прокуратурі, я б вас там чекав з камерою, повірте мені.
Потятинник: - Я не маю права приїхати в ОСОБА_5 ?
ОСОБА_6 :- Маєте повне право, але це робочий час.
Потятинник:- Це не робочий час.
ОСОБА_6 : - Після обіду це було і більше того, я вам скажу більше. Коли ви уже піддали із рядно, ви тоді при тих товаришах, з якими ви пили, ви тоді сказали. По-перше, цей суддя, щоб ви знали всі, хто тут присутній в залі, балатується до Верховного Суду України і вже пройшов 2 етапи цього конкурсу, і цей чоловік сказав, що ОСОБА_4 йому так заплатив, що йому Київські, Київські, еее... Ця справа вийшла задурно і побільше таких клієнтів як ОСОБА_4 . Я вам хочете скажу з ким ви пили? ОСОБА_11 виставляв могорич, за те, що в нього онук.
Потятинник: - Це я рахую, що це наклеп, рахую що це взагалі...
ОСОБА_6 : - А ви не пам`ятаєте, коли ви ще працювали в Снятині, як я вас волочив разом з суддями Снятинськими.
Потятинник: - Що ви робили?
ОСОБА_6 : - По місту п`яного до машини. Такого не було? У вас коротка пам`ять? Шановний п. Потятинник по кличці Потя. Щоб ви знали, у нього кличка «Потя» і в товаристві це вот. Він іде до ВСУ.
Потятинник: - Яка кличка?
ОСОБА_6 : - Оцей суддя буде нас вчити, як жити іменем України.
Потятинник: - Я рахую, що це є наклеп.
ОСОБА_6 :- Я вас не хочу бачити на цьому суді.
Потятинник:- Я так само не хочу тут бачити.
ОСОБА_6 :- А ви, якщо хочете, то продовжуйте. Я буду вас ігнорувати, моє ігнорування буде полягати в тому: я буду сидіти до вас задом і ніколи не буду вставати, коли ви будете заходити і ніколи не скажу «Ваша честь» ні вам, ні П`ятковському.»
В судовому засіданні також були допитані свідки. Із показів свідка ОСОБА_12 вбачається, що в квітні 2017р. в м. Коломия ОСОБА_2 звів наклеп на ОСОБА_1 , ображав його і суддю ОСОБА_7 , казав, що ОСОБА_1 був п`яний, брав хабарі. Свідок зазначив, що ніколи не бачив позивача нетверезим, що ОСОБА_1 тривалий час був у пригніченому стані. Люди обговорювали цю ситуацію, ОСОБА_1 було непросто перенести ті події.
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 вбачається, що деталі тієї резонансної справи, яка була в м. Коломия, йому не відомі. Знає тільки те, що про ОСОБА_1 говорили неправдиві та погані речі, нібито, що він був нетверезий. Вказав, що знає ОСОБА_1 , як порядну людину, бачив його в той час неодноразово пригніченим, з опущеною головою. Дана подія відбувалася весною 2017р.
В судовому засіданні досліджено скріншоти із сайтів kurs.if.ua, dzerkalo.media, у яких була подана інформація з висловлювань ОСОБА_2 та пояснень ОСОБА_1 , що висловлені в судовому засіданні 07.04.2017 р. у Коломийському міськрайонному суді.
Також в судовому засіданні досліджено копію ухвали Коломийського міськрайонного суду від 07.04.2017 р., винесену за результатами розгляду клопотання ОСОБА_2 про відвід суддям, зокрема, Потятиннику та П`ятковському, якою посилання потерпілого на неприязні стосунки із суддями та звинувачення потерпілого визнано безпідставними та надуманими, однак з метою уникнення думки потерпілого про можливість упередженості суддів, з метою забезпечення умов, за яких не виникало б будь-яких сумніві в безсторонності суду, вказаний відвід суддям П`ятковському та Потятиннику задоволено, а в решті відмовлено.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доводити так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Позовні вимоги про недостовірність трьох висловлювань, поширених ОСОБА_2 в судовому засіданні, суд вважає що слід оцінити, зіставляючи з дійсним змістом висловлювань учасників судового засідання, які зафіксовані звукозаписом судового засідання 07.04.2017 р. Коломийського міськрайонного суду.
Аналізуючи звукозапис, суд встановив, що ОСОБА_2 висловлена інформація не у формі одностороннього висловлювання, а що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце діалог. Оцінюючи достовірність першого висловлювання ОСОБА_2 про відвідування Снятина та зустріч із колишніми колегами, то під час такого діалогу ОСОБА_1 не заперечував факт приїзд до м. Снятин та зустріч із колишніми колегами. Одночасно на зауваження ОСОБА_2 про можливість його приїзду до м. Снятина, але в неробочий час, ОСОБА_1 в контексті розмови пояснив, що приїзд та зустріч відбувались у неробочий час та не у міській прокуратурі. ОСОБА_1 самостійно в ході розмови із ОСОБА_2 уточнив дійсні обставини відвідування м. Снятин та зустрічі колишніми колегами. Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання недостовірною інформації в цій частині, яка є підтвердженою та уточненою самим позивачем.
Аналізуючи на предмет недостовірності друге висловлювання ОСОБА_2 , суд виходить зі зміст діалогу та висловлювань ОСОБА_2 , а саме: «Після обіду це було і більше того, я вам скажу більше. Коли ви уже піддали із рядно, ви тоді при тих товаришах, з якими ви пили, ви тоді сказали. По-перше, цей суддя, щоб ви знали всі, хто тут присутній в залі, балатується до Верховного Суду України і вже пройшов 2 етапи цього конкурсу. І цей чоловік сказав, що ОСОБА_4 йому так заплатив, що йому Київські, Київські, еее... Ця справа вийшла задурно і побільше таких клієнтів як ОСОБА_4 . Я вам хочете скажу з ким ви пили? ОСОБА_11 виставляв могорич, за те, що в нього онук.»
В цій частині висловлювання ОСОБА_2 . суд вважає оціночними, оскільки такі висловлювання є алегоричним, завуальованим та не представляється можливості встановити їх дійсний зміст, а саме кому, скільки та за що заплатив ОСОБА_4 ? Хто, чи що такі « ОСОБА_14 »? Також однозначно неможливо встановити, що малось на увазі, коли йшлось про справу та кому вона вийшла задурно?
Даючи оцінку на предмет достовірності третьому висловлюванню ОСОБА_2 , яке наведене у позовних вимогах: «Коли ОСОБА_1 у Снятині працював, то ОСОБА_2 волочив його разом із суддями Снятинського суду по місту п`яного до машини», суд вважає, що таке висловлювання у позові викладене неповністю та виокремлено з контексту цілого висловлювання відповідача.
Зокрема, зі звукозапису судового засідання 07.04.2017 р. в цій частині вбачається наступне:
« ОСОБА_6 : - А ви не пам`ятаєте, коли ви ще працювали в Снятині, як я вас волочив разом з суддями Снятинськими.
Потятинник: - Що ви робили?
ОСОБА_6 : - По місту п`яного до машини. Такого не було? У вас коротка пам`ять? Шановний п. Потятинник по кличці Потя. Щоб ви знали, у нього кличка «Потя» і в товаристві це вот. Він іде до ВСУ.
Потятинник: - Яка кличка?
Сідлярчук: - Оцей суддя буде нас вчити, як жити іменем України.
Потятинник: - Я рахую, що це є наклеп.»
Вбачається, що ОСОБА_2 не висловлюється формі категоричних стверджень, а звертається до ОСОБА_1 у формі запитань. Використання запитальних форм при зверненні, зокрема: Ви не пам`ятаєте? Такого не було? У вас коротка пам`ять? позбавляє висловлювання ознаки фактичного твердженням, що свідчить про оціночний характер такого вислову. А тому суд прийшов до висновку про те, що в цій частині висловлювання ОСОБА_2 теж є оціночними та не підлягають спростуванню як недостовірні.
Оцінюючи зазначені вище висловлювання ОСОБА_2 як оціночні, приймаючи контекст та обставини при яких відповідач зробив такі висловлювання, а також беручи до уваги допустимість підвищеного рівня критики публічних службовців, яким був на той час позивач, тривалість часу, що минув після 07.04.2017 р. до моменту звернення із даним позовом, суд приходить до висновку про відсутність складу цивільного правопорушення та відсутність спричиненої позивачу моральної шкоди, а тому позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 264, 265
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий Ігор СЕГІН