УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 521/9916/23

провадження № 4-с/521/3/24

27 березня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Родіоновій Т. А.,

розглянувши в судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17) на дії приватного виконавця, суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович (65048, м. Одеса, пров. Асташкіна, буд. 21, оф. 1),-

Встановив:

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича, в якій просить суд скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича від 17.09.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 65263217, оскільки вважає вказану постанову такою, що винесена передчасно, адже приватним виконавцем не встановлено коло осіб, що прийняли спадщину, що перешкоджає вирішенню питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником. Разом з цим, за боржником на момент смерті було зареєстроване нерухоме майно та є принаймні один спадкоємець, який вважається таким, що прийняв спадщину на підставі частини 3 статті 1268 ЦК України.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги без участі сторони скаржника, заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просить суд скаргу розглянути за його відсутності.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 05.06.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення у справі № 1519/2-6336/2011 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» (тип якого відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» у 2011 році змінено з відкритого на публічне акціонерне товариство, а у 2019 році - змінено з публічного на приватне) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги Банку задоволено у повному обсязі - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором 1303-н від 15.03.2007 у розмірі 80 179,66 доларів США та судові витрати у розмірі 1820 грн.

На виконання рішення суду 16.10.2013 року видано виконавчий документ.

Ухвалою від 19.03.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси задоволено клопотання банку про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою від 10.09.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси задоволено заяву банку про виправлення описки у судовому рішенні, а саме зазначений вірний гривневий еквівалент заборгованості: «80 179,66 доларів США, що еквівалентно сумі 640 234,59 гривень замість помилково вказаної суми 80 179,66 доларів США, що евівалентно 639 83,68 гривень».

Ухвалою від 07.12.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси задоволено заяву банку про виправлення описки у судовому рішенні, а саме виправлено допущену описку в зазначенні складових частин заборгованості: «залишок строкової заборгованості по кредиту в розмірі 31 440,00 доларів США, що складає еквівалент - 251 048,40 гривень; прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 18 060,00 доларів США, що складає еквівалент - 144 209,10 гривень; прострочені проценти по кредиту в розмірі 20 507,20 доларів США, що складає еквівалент - 163 750,00 гривень; пеня за прострочені проценти в розмірі 5 807,34 доларів США, що складає еквівалент 46 371,61 гривень; пеня по кредиту в розмірі 4 365,12 доларів США, що складає еквівалент 34 855,48 гривень».

22.01.2016 року на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.06.2012 року, з урахуванням ухвал про виправлення описки, судом видано виконавчий лист: про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованості.

Виконавчий лист №2/1519/6336/11 від 22.01.2016 року неодноразово пред`являвся до виконання.

23.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим Віталієм Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65263217 на підставі заяви стягувача та відповідного виконавчого листа.

17.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим Віталієм Олександровичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника 26.01.2021.

Приватним виконавцем було встановлено, що згідно отриманого ним витягу 6 з Державного реєстру актів цивільного стану боржник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис зареєстровано в Реєстрі за № 1 від 30.01.2021, номер актового запису 1395.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно довідки (відомості № П4-102994-ю/л від 06.05.2021 року Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, яка видана приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Цинєву В.О., за адресою: АДРЕСА_1 значиться зареєстрованою з 10.06.1992 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, матеріалами справи підтверджується, що у житловому приміщенні за адресою реєстрації боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка перебуває в іпотеці АТ «Ощадбанк» відповідно до Договору іпотеки від 15.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицькою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1914, на момент смерті боржника була зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з ним не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Отже, законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до приписів ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців з часу відкриття спадщини, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (частина перша статті 41 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі смерті сторони виконавчого провадження виконавець має перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував вимоги законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22).

Колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зауважила, що з 5 жовтня 2016 року з набранням чинності Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні в разі смерті боржника не допускається, а відповідне виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII.

Водночас Велика Пала Верховного Суду виснувала, що таке буквальне розуміння вказаних норм Закону № 1404-VIII є помилковим. Положення щодо закінчення виконавчого провадження в разі смерті боржника (п. 3 ч.1 ст. 39 Закону) слід розуміти так, що вони стосуються, серед іншого, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у тому числі, у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону. У свою чергу частиною п`ятою статті 15 Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення. Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Отримавши дані про смерть фізичної особи сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України від 01 липня 2010 року «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження. Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 2022/2-182/11 від 21.12.2022; в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 2-7763/10 від 08.02.2022.

Отже, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, приватний виконавець повинен був зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 1 статті 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що подана заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 18, 39, 40, 41, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 ЦПК України, суд -

вирішив:

Скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17) на дії приватного виконавця, суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович (65048, м. Одеса, пров. Асташкіна, буд. 21, оф. 1) задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича (65020, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Асташкіна, 21, оф. 1) від 17.09.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 65263217.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича з урахуванням Закону України «Про виконавче провадження» відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1519/6336/11 виданого 22.01.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 80 179,66 доларів США та судові витрати у розмірі 1820,00 гривень

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.Михайлюк

27.03.24