Провадження № 22-ц/812/213/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2024 року м. Миколаїв

справа № 469/1171/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2023 року під головуванням судді Тавлуя В.В., в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено 02 жовтня 2023 року, у цивільній справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (далі ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

В грудні 2021 року Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк»), правонаступником якого є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 10 вересня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СL-219070, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі передбачені цим договором. Отже, відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредит в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточні потреби у розмірі 26 647,12 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом за процентною ставкою 65% річних на строк до 09 вересня 2024 року.

Відповідно до пункту 6.2. договору, позичальник здійснює погашення заборгованості за цим договором відповідно до графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 1526 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору.

Відповідачка свої зобов`язання за договором виконувала не належним чином.

З метою досудового, добровільного врегулювання спору 07 червня 2021 року на адресу ОСОБА_1 банком було направлено досудову вимогу виконання договірних зобов`язань. Проте, 08 липня 2021 року досудова вимога повернулась відправнику за поштовою адресою.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, станом на 06 вересня 2021 року має заборгованість у розмірі 49 808,68 грн, з яких - 25 982,24 грн заборгованість за тілом кредиту, 23 826,44 грн заборгованість за процентами, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, судові витрати в розмірі 2270 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4980,86 грн.

Узагальнені доводи інших учасників

Під час розгляду справи відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити, провадження у справі закрити, посилаючись на недоведеність позивачем належними та допустимими доказами зазначеної у позові суми заборгованості та невідповідність наданого позивачем розрахунку заборгованості умовам кредитного договору. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки) тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача, а також суми відсотків зазначених в розрахунку та довідці є правильними. Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу, то в матеріалах справи відсутня квитанція про здійснення позивачем оплати за договором про надання правової допомоги та акт виконаних робіт.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2023 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про залучення до участі у справі у якості правонаступника позивача АТ «Кредобанк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2023 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором №СL-219070 від 10 вересня 2019 року, визначену станом на 06 вересня 2021 року, в сумі 47 779,01 грн, з яких: 23952,57 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 23826,44 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також судовий збір в сумі 2177,61 грн., всього стягнути 49956,62 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25 982,24 грн. суперечить даним, наведеним у розрахунку заборгованості за договором кредиту №СL-219070 від 10 вересня 2019 року, згідно якого сума заборгованості відповідачки за вказаним договором за тілом кредиту становить 23952,57 грн.

Заперечення відповідачки проти позову суд не може врахувати при ухваленні рішення у справі, оскільки вони носять не конкретний, загальний характер, і не ґрунтуються на будь-яких розрахунках. Оскільки відповідачка заявляючи свою незгоду з розрахунком суми заборгованості, які надав позивач в обґрунтування заявлених вимог, не надала альтернативного розрахунку, у суду відсутня можливість надати їм належну оцінку при ухваленні рішення по суті спору.

Крім того, будь-яких клопотань про призначення судової економічної експертизи у цивільній справі на спростування доводів позивача, відповідачка не заявляла.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було взято до уваги, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки належними доказами, які підтверджують передачу грошових коштів, наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та розмір заборгованості є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Апелянт зазначає, що розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - банку. Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку ВП ВС в постанові №342/180/17 від 03 липня 2019 року та ВС № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року. Крім того, АТ «Кредобанк» не проводились жодні заходи досудового врегулювання, чим порушено достроковий порядок стягнення заборгованості, визначений частиною 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» який передбачає, що якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Також апелянт, посилаючись на постанову Великої палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15, зазначила про те, що якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги зазначеної норми права, не дотримавши передбачений договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення позову в частині, яка стосується дострокового стягнення коштів.

Кредитним договором передбачено, що заборгованість за кредитом має бути погашена в повному обсязі до 09 вересня 2024 року. Таким чином, сума заборгованості в розмірі 49 808,68 грн не може бути простроченою і її більша частина є поточною, тобто такою, строк сплати якої ще не настав. При цьому, наданий позивачем розрахунок заборгованості, не дає змогу встановити, яка заборгованість є простроченою, а яка поточною, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Узагальненні доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом, від позивача до апеляційного суду не надійшов.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України та враховуючи, що рішення суду постановлене у справі з ціною позову 49 808,68 грн, яка є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, оскільки рішення у цій справі ухвалено за відсутності учасників справи, повне судове рішення складено 03 квітня 2024 року, датою ухвалення рішення є 03 квітня 2024 року.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Судом встановлено, що 10 вересня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СL-219070 (далі - Договір) відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах визначених цим договором (а.с.13-17).

Відповідно до пункту 2.1.,2.3. Договору, позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 26 647,12 грн. на строк 60 місяців терміном до 09 вересня 2024 року.

Відповідно до пункту 2.4 Договору, позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 9635,12 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Кредобанк» в сумі 121849,00 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ТОВ «ФК ЦФР» в сумі 4970,00 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ КБ Приватбанк в сумі 12042,00 грн.

Згідно пункту 2.5 Договору, для обліку виданих кредитних коштів банк відкрив позичковий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 3.1 Договору, кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в пункті 2.4 кредитного договору (а.с.13 на зв.).

Відповідно до пункту 4.1 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 65% річних (а.с.13 на зв.).

Згідно пункту 4.2. Договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною у пункті 4.1. цього договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. Договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Договором відповідно до графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 1526 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору (а.с.14).

Надання відповідачу кредитних коштів позивач підтвердив меморіальними ордерами № 52516971 від 10 вересня 2019 року на суму 4970,00 грн., № 52516991 від 10 вересня 2019 року на суму 12042,00 грн., № 52517013 від 10 вересня 2019 року на суму 9635,12 грн. (а.с.7-9).

Факт руху грошових коштів на рахунку, відкритому на ім`я відповідачки, позивач підтвердив випискою з рахунку за період з 10 вересня 2019 року по 06 вересня 2021 року, яка відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, є первинним документом, яка містить проведені банківські операції і підтверджує факт користування відповідача кредитними коштами, отриманими за кредитним договором (а.с.10-12).

За розрахунком позивача станом на 06 вересня 2021 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 47779,01 грн., яка складається із 23952,57 грн. заборгованості за тілом кредиту та 23826,44 грн. процентам (а.с. 6).

21 грудня 2021 року між АТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено Договір Факторингу № 2, за умовами якого ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором, укладеним між АТ «КРЕДОБАНК» та позичальником ОСОБА_1 (а.с.70-82).

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Суд, на підставі наявних у справі доказів, надавши їм належну правову оцінку у відповідності до статті 89 ЦПК України правильно встановив обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 , отримавши від позивача кредитні кошти за Договором, умов цього договору не дотрималась, у зв`язку із чим виникла заборгованість в розмірі 47779,01 грн, яка підлягає стягненню.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності первинних документів, які підтверджують правильність нарахування відсотків, а також про те, що сама по собі виписка з рахунку позивача не може бути підтвердженням правильності розрахунку заборгованості, не заслуговують на увагу з наступних підстав .

За приписами частин 3, 6 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про Національний банк України» та частин 1, 2 статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Згідно із пунктами 61-63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75(далі Положення) виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити:

Пункт 59 Положення передбачає, що банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: 1) клієнтські рахунки та виписки з них; 2) аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; 3) книги реєстрації відкритих рахунків; 4) оборотно-сальдовий баланс/оборотно-сальдову відомість.

У разі складання регістрів бухгалтерського обліку в електронному вигляді банк зобов`язаний зробити їх копії на паперових носіях на вимогу учасників операції, а також органів контролю та правоохоронних органів відповідно до вимог законодавства України.

В силу пункту 60 Положення клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Таким чином, надана позивачем виписка про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом у розумінні статей 77-80 ЦПК України, та у своїй сукупності з іншими, зокрема, меморіальними ордерами, підтверджують те, що відповідачка ОСОБА_1 отримала від позивача кредитні кошти у визначеному кредитним договором розмірі та відповідно до наданого позивачем розрахунку з 10 вересня 2019 по 06 вересня 2021 року користувалась кредитними коштами.

Доводи апеляційної скарги про те, що наведений позивачем розрахунок заборгованості є незрозумілим для відповідачки, не можуть бути достатніми для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позову, оскільки відповідачка не надала доказів на спростування такого розрахунку, в тому числі, щодо помилкового врахування позивачем сплачених нею сум.

Посилання апеляційної скарги на те, що банком порушено досудовий порядок врегулювання спору, також є необґрунтованими.

Так, відповідно до частини 4 статті 16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Водночас, якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року за № 270, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, доказом направлення адресату кореспонденції є оригінал розрахункового документу (оригінал квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Згідно з пунктом 19 цих Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післясплатою.

Відповідно до пункту 61 зазначених Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було надано докази направлення на адресу відповідачки вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, що підтверджується копією досудової вимоги від 07 червня 2021 року № 30552/2021, описом вкладення у лист від 07 червня 2021 року з зазначенням адреси одержувача та найменуванням відправлення (досудова-вимога), фіскальним чеком до списку згрупованих відправлень №2557 від 07 червня 2021 року, рекомендованим повідомленням та копією трекінга поштового відправлення Укрпошти.

Таким чином, твердження відповідачки щодо недотримання позивачем вимог Закону України "Про споживче кредитування" є безпідставним та таким, що повністю спростовується матеріалами справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на неврахування судом правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження 14-680цс19) не заслуговують на увагу, оскільки вони стосуються позовних вимог кредиторів, які були заявлені до 10 червня 2017 року, у той час, як позов у цій справі було заявлено у грудні 2021 року, коли норма частини десятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", правильне застосування якої було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у вказаній справі, втратила чинність.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 02 червня 2021 року у справі № 639/1230/18 (провадження № 61-2620св21) та від 22 листопада 2023 року у справі № 426/4264/19 (провадження № 61-1565св23).

Отже, вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
Судді:Т.Б. Кушнірова Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складено 03 квітня 2024 року.