Справа №2-1736/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Щепановій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою у якій просять замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК Форт» у виконавчих провадженнях з виконання виконавчих листів виданих у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.05.2012 у справі №2-1736/12 було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором № 3/П/78/2008-840 від 16.01.2008 у розмірі 295 002,82 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 950,03 грн.

На підставі виданого, на виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 завершено виконавче провадження НОМЕР_2 в Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

На підставі виданого, на виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 в Шевченківському районному вiддiлi державної виконавчої служби у місті Києві Центрального мiжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Вказує, що 15.05.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL2N79276ПВ272, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 3/П/78/2008-840 вiд 16.01.2008, перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «IНВЕСТ ХАУС».

Зазначає, що 05.11.2020 мiж ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 3/П/78/2008-840 від 16.01.2008 перейшло до ТОВ «ФК «Форт».

Враховуючи наведене, вважає, що є достатні підстави для заміни сторони стягувача його правонаступником ТОВ «ФК «Форт».

Посилається, що згідно з інформацією з постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.04.2014 виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 було завершено в Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Вiдповiдно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо ОСОБА_1 на примусовому виконанні не перебуває.

Згідно Акту приймання-передачі оригіналiв документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів передані банком до ТОВ «ФК Форт» не були, що підтверджується відсутністю відповідного запису у зазначеному акті.

Оригінали виконавчих листів у заявника та первісного стягувача відсутні, заборгованість за кредитним договором не погашена.

З моменту прийняття рішення державним органом про ліквідацію банку, його дiяльнiсть була припинена, закрито територіальні відділення банку та звільнено відповідальних за супровід судових справ працівників, що обумовило втрату оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуальних строків.

Вказує, що наразі місцезнаходження виконавчих листів щодо ОСОБА_1 невідомо та можливість їх встановлення відсутня. Виконавчі документи стягувачем втрачено. Відсутність виконавчих листів підтверджується листом ліквідатора ПАТ КБ «НАДРА» про втрату виконавчих листів.

Окрім того, зазначає, що 04.06.2015 рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «НАДРА», якою фактично було припинено нормальну діяльність банку.

Згідно законодавства України процедуру ліквідації та виконання обов`язку щодо ведення діяльності банку здійснював державний орган - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який належним чином не забезпечив супровід судових справ банку.

Отже попередній кредитор не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об`єктивних причин, що не залежали від нього, з огляду на припинення його діяльності рішеннями державних органів.

В даному випадку, через обставини, що не залежали від ПАТ КБ «Надра», який втратив можливість реалізації своїх прав щодо стягнення заборгованості боржників за кредитними договорами у примусовому порядку з 04.06.2015, що унеможливило ефективне, прозоре управління проблемною заборгованістю банкiв з державною участю.

Отже, ліквідація банку, припинення основної діяльності банку, зміна всього керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій Фонду з відчуження великої кількості активів, що також не залежала від первісного стягувача - банку, вплинуло на факт втрати оригіналiв виконавчих листів.

Що стосується поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, вказує на те, що згідно Акту приймання-передачі оригіналів документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів втрачені у зв`язку з проведення процедури ліквідації Банку, що підтверджується відповідним записом у зазначеному акті.

Первісним стягувачем було пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа щодо ОСОБА_1 з причин його втрати. Крім того, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання припав на період ліквідації банку, що призвело до припинення основної діяльності банку, зміну всього керівництва, закриття територіальних вiддiлень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників.

Строк пропущено з об`єктивних причин, що не залежали від попереднього кредитора в особі банку ПАТ КБ «Надра».

За рішенням НБУ у банку було запроваджено процедуру ліквідації, через яку фактично було припинено нормальну діяльність банку. Попереднiй кредитор не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об`єктивних причин, що не залежали від нього, з огляду на припинення його діяльності рішеннями державних органів.

Перебування ПАТ «КБ «Надра» у процедурі ліквідації в період втрати виконавчого листа та пропущення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, на переконання заявника, є поважною причиною та підставою для поновлення цього строку.

Враховуючи наведене, просить суд:

- замінити стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» у справі №2-1736/12;

-видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

31.01.2024 представником боржника-2 до суду були подані письмові заперечення.

У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник заявника подав до суду клопотання про відкладення розгляд справи оскільки йому необхідно буде в майбутньому подати до суду заяву про уточнення вимоги заяви, яка перебуває на розгляді у суді.

Разом із цим, відповідно до довідки про доставку смс-повідомлення, судову повстку на дане судове засідання представником заявника було отримано ще 26.02.2024, тобто майже за місяць до дати самого судового засідання, а тому у останнього було достатньо часу для уточнення вимог заяви.

Наведене свідчить про те, що причини неявки представника заявника у судове засідання є не поважними, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Стягувач та боржники причини неявки у судове засідання не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.05.2012 у справі № 2-1736/12 було задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» та солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором № 3/П/78/2008-840 від 16.01.2008 у розмірі 295 002,82 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 950,03 грн. (а.с. 58-61).

29.03.2013 Солом`янським районним судом м. Києва було видано представнику ПАТ «Комерційний банк «Надра» завірену належним чином копію заочного рішення суду від 21.05.2012 та виконавчі листи.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в місті Києві Журбас Д.В. від 28.04.2014 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1736/12 виданого 29.03.2013 Солом`янським районним судом м. Києва (боржник ОСОБА_1 ) про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу у сумі 295 002,82 грн., закінчено.

15.05.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено договір про відступлення права вимоги № GL2N79276ПВ272, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 3/П/78/2008-840 від 16.01.2008 перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

05.11.2020 між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК Форт» укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченими кредитним договором № 3/П/78/2008-840 від 16.01.2008 перейшло до ТОВ «ФК Форт».

Доказів того, що наразі існує відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листа, виданого на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21.05.2012 у справі № 2-1736/12 щодо боржника ОСОБА_1 матеріали справи не місять та заявник на такі обставини не посилається.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі №34/425 (провадження №12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15 вересня 2021 року у справі №727/9430/13-ц, щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 (провадження №12-48гс20, пункти 74-75) та від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14 (провадження №12-39гс20, пункт 6.18).

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 (провадження №12-48гс20), пункти 73-75), оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку норми статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з нормами статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Якщо виконавче провадження на закінчено, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Такий висновок про застосування статті 442 ЦПК України викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21).

Отже, ураховуючи наведене, для вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження, в якому ставиться таке питання.

Як було зазначено судом вище, доказів того, на якій стадії наразі перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21.05.2012 у справі № 2-1736/12 (божник ОСОБА_1 ) до суду не надано.

Звертаючись до суду із заявою, заявник просить суд замінити стягувача не зазначаючи де саме: у виконавчому провадженні чи у виконавчому листі.

Щодо заміни стягувача у виконавчому листі суд зазначає, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Разом із тим суд звертає увагу, що реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21).

При цьому, у поданій заяві заявник порушує питання про поновлення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Стаття 124 Конституції України, ст. 18 ЦПК України гарантують обов`язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016 р.), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016 р.), строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016 р.), у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із неможливістю виконання рішення строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до п. 5, 7 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених норм Закону дає підстави дійти висновку про те, що виконавчий лист, виданий судом до набрання чинності цим законом, може бути повторно пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його повернення.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Видача дублікату виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, оскільки в силу норм п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд може видати дублікат виконавчого листа, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» / в діючій редакції / виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Чинне законодавство пов`язує можливість відновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання із наявністю поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин пропуску вказаного строку оцінюються судом, виходячи з наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику (чи його попереднику) реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом законодавчо встановленого строку.

Звертаючись до суду, заявник взагалі не повідомляє будь-яких обставин, пов`язаних з пред`явленням виконавчих листів до виконання, знаходження їх на виконанні та будь-яких вжитих органами виконавчої служби заходів до їх виконання та прийнятих рішень.

З урахуванням цього суд позбавлений можливості, з урахуванням викладеної вище позиції Верховного Суду, впевнитися в пропуску строку звернення виконавчих листів до виконання та наявності підстав для поновлення цього строку.

Враховуючи, що в даному випадку заявник звернувся до суду після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, поважних причин пропуску строку не встановлено, правових підстав для видачі дублікату виконавчого листа суд не вбачає.

Крім того, згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд, гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, в рішенні в справі «Хаджинастасиу проти Греції» зазначено також, що національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Як зазначено вище, рішення в справі було ухвалено судом у 2012 році, тобто більше ніж 11 років тому.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» / в редакції Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року на момент ухвалення рішення та пред`явлення його до виконання / виконавчі документи у цивільній справі могли бути пред`явлені до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За змістом ч. 2 ст. 30 Закону державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Таким чином заявник, укладаючи договір про відступлення права вимоги, яке виникло на підставі ухваленого судом рішення в цивільній справі більше ніж через 9 років після його ухвалення, тобто після спливу встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання, не перевіривши підстави його невиконання, свідомо набув прав кредитора щодо проблемного боржника, не з`ясувавши взагалі питань, пов`язаних з виконанням рішення суду у попереднього кредитора.

З урахуванням цього, суд вважає, що заявник діяв необачно щодо себе, купуючи проблемний кредит, а тому ризики, пов`язані з укладенням вказаної угоди, лежать на ньому, і не можуть бути підставою для задоволення заяви в цій частині.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для видачі поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та як наслідок, відсутністю підстав для видачі дубліката вказаного виконавчого листа та заміни стягувача у виконавчому листі, оскільки строки пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчилися та підстав для поновлення пропущеного строку для його пред`явлення судом не встановлено.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Керуючись ст. 512 ЦК України, ст.ст. 247, 442 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05.04.2024.

Суддя: О.М.Букіна