Справа № 368/1867/23
Рішення

Іменем України

"28" березня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Варлам Є.Р.

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Волощенка В.І.

та представників заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику Київської області в режимі відеоконференції цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_4 , Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), служба у справах дітей та сім`ї Кагарлицької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и в:

заявник та його представник просять суд встановити факт батьківства громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести зміни до актового запису від 12 січня 2016 року № 01 про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного виконком В. Пріцьковської сільської ради Кагарлицького району Київської області, вказавши у графі «Відомості про батька» - громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Прізвище неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишити « ОСОБА_6 », обґрунтовуючи заяву наступним.

3 січня 2015 року ОСОБА_1 розпочав спілкування з ОСОБА_7 . В результаті їхнього спілкування між сторонами виникли короткострокові романтичні стосунки.

ІНФОРМАЦІЯ_5 в результаті даних відносин, народився ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконком В. Пріцької сільської ради Кагарлицького району Київської області від 12 січня 2016 року. ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_5 , що визнається матір`ю дитини - ОСОБА_8 .

Сторони між собою не перебували у шлюбі, а тому, прізвище та по-батькові у Книзі реєстрації народжень було записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, - за вказівкою матері дитини.

Після народження дитини заявник спілкувався з нею, цікавився особистим життям свого сина, за можливості, брав участь у вихованні та надавав матеріальну допомогу. Заявник та заінтересована особа і перебувають у гарних взаємовідносинах між собою, спілкуються, а також забезпечують для дитини повноцінне життя. Заявник визнає себе біологічним батьком ОСОБА_5 . Заінтересована особа і не має заперечень щодо визнання батьком ОСОБА_5 - ОСОБА_1 .

Встановлення факту батьківства є необхідним для захисту майнових та немайнових прав малолітньої дитини, зокрема права на аліментне утримання. Разом з тим, звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі, стосовно внесення відомостей про батька дитини, не призвело до бажаного результату. У здійсненні відповідної дії заявникові було відмовлено в усному порядку та рекомендовано звернутися до суду.

24 вересня 2019 року, ОСОБА_9 одружилася з ОСОБА_10 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ), що стало підставою для зміни прізвища « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_11 ».

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 23.02.2023 року по справі № 368/131/23 шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , який було зареєстровано у Кагарлицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 24 вересня 2019 року зроблено відповідний актовий запис під № 110 - розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 висловила бажання залишитись на прізвищі « ОСОБА_11 ».

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком дитини.

Згідно ч. 1 ст. 128 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Частиною 1 ст. 135 Сімейного кодексу України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану, відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України від 01 липня 20іо року № 2398-УІ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Згідно з пунктом 2 частини і статті 4 Закону № 2398-УІ, органами державної реєстрації актів цивільного стану є відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції - відділи державної реєстрації актів цивільного стану).

Частиною 1 статті 6 Закону № 2398-УІ визначено, що компетенція органів державної реєстрації актів цивільного стану, відповідно до якої відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 318 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. А також до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Заінтересована особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, попередньо не заперечувала проти поданої заяви.

Представник заінтересованої особи в особі - Кагарлицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність представника відділу.

Представник заінтересованої особи в особі - служби у справах дітей та сім`ї Кагарлицької міської ради Прохоренко Л.М. не заперечувала проти задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи в особі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За положеннями ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ст. 126 СК України).

Згідно зі ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Водночас, згідно з приписами частини першої статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Судом встановлено, що 3 січня 2015 року ОСОБА_1 розпочав спілкування з ОСОБА_7 . В результаті їхнього спілкування між сторонами виникли короткострокові романтичні стосунки.

03.01.2016 року в результаті даних відносин, народився ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконком В. Пріцької сільської ради Кагарлицького району Київської області від 12 січня 2016 року.

24 вересня 2019 року, ОСОБА_9 одружилася з ОСОБА_10 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ), що стало підставою для зміни прізвища « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_11 ».

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 23.02.2023 року по справі № 368/131/23 шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , який було зареєстровано у Кагарлицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 24 вересня 2019 року зроблено відповідний актовий запис під № 110 - розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 висловила бажання залишитись на прізвищі « ОСОБА_11 ».

Також в абз. 3-5 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до п. 9 вказаної постанови питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (постанова Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження; за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.

Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 715/2537/19 (провадження № 61-16191св20).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , слідує, що його батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

Згідно висновку експертного дослідження № ЕД-19-24/14585-БДЗ, що було проведено за заявою ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ймовірно, є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність даної події складає 99,99999%.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

За приписами ч. 1 ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 СК України, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

За змістом пп. 2.13.1 п. 2.13 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду, зокрема, про визнання батьківства (материнства), у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (пп. 2.16.4 п. 2.16 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання).

З метою усунення можливих перешкод в наступній реалізації рішення суду є необхідним вирішення питання щодо внесення відповідних змін про батька дитини до актового запису про її народження.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для реалізації прав дитину на соціальний захист, встановити даний факт у позасудовому порядку неможливо, водночас, він знайшов своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог із встановленням вказаного факту.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ЦК України та ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_4 , Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), служба у справах дітей та сім`ї Кагарлицької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини задовольнити.

Встановити факт батьківства громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (уродженця с. Бурти, Кагарлицького району Київської області, паспорт НОМЕР_3 , виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 26 травня 2008 року. РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (уродженця с. Великі Пріцьки Кагарлицького району Київської області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виконком В. ПРІЦЬКІВСЬКОЇ сільської ради Кагарлицького району Київської області 12 січня 2016 року).

Внести зміни до актового запису від 12 січня 2016 року № 01 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (уродженця с. Великі Пріцьки Кагарлицького району Київської області, свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Виконком В. ПРІЦЬКІВСЬКОЇ сільської ради Кагарлицького району Київської області 12 січня 2016 року), складеного Виконком В. ПРІЦЬКІВСЬКОЇ сільської ради Кагарлицького району Київської області, вказавши у графі «Відомості про батька» - громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (уродженця с. Бурти, Кагарлицького району Київської області, паспорт НОМЕР_3 , виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 26 травня 2008 року. РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (уродженця с. Великі Пріцьки, Кагарлицького району, Київської області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виконком В. ПРІЦЬКІВСЬКОЇ сільської ради Кагарлицького району Київської області 12 січня 2016 року). Прізвище неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити «Родіонов».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення суду складено 03.04.2024 р.

Суддя І.І. Шевченко