УХВАЛА

09 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 234/800/22

провадження № 61-4961ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

24 березня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2024 року у складі колегії суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року (провадження № 61-4228ск24).

05 квітня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року (провадження № 61-4961ск24).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 квітня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Грушицькому А. І., судді, які входять до складу колегії: Литвиненко І. В., Петров Є. В.

06 квітня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду заяву про відвід суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Заява про відвід мотивована тим, що судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. не можуть брати участь у розгляді його справи та підлягають відводу, оскільки ними вже вирішувалося питання відкриття провадження у справі № 234/800/22 та, як наслідок, вказаною колегією суддів було відмовлено у відкритті касаційного провадження за його - ОСОБА_1 касаційною скаргою. Заявник вважає, що зазначені обставини викликають сумніви в безсторонності й неупередженості суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. та є підставою для відводу.

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2024 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. визнано необґрунтованим.

На виконання вимог статті 33 та частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. згідно з протоколом автоматизованого розподілу передано судді Верховного Суду Сакарі Н. Ю.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно із частиною третьою статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Зі змісту поданої заяви вбачається, що доводи заявника щодо наявності підстав для відводу суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. зводяться до незгоди з ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2024 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .. Разом з цим в силу положень частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода з процесуальним рішенням не може бути підставою для відводу.

Водночас Верховний Суд звертає увагу заявника, що відведення судді (суддів) від його (їх) повторної участі в розгляді справи можливо лише, якщо суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції (частина четверта статті 37 ЦПК України).

Такі обставини у справі № 234/800/22 Верховним Судом не встановлено.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні, оскільки заявником не надано доказів існування об`єктивних обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Керуючись частиною другою статті 36, статтею 40 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара