ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/4584/23

Провадження № 22-ц/4820/245/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представника апелянта,

позивача та його представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2023 року, суддя Колієв С.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», про скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ «Українська залізниця», в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ №258/ОС, виданий 14.11.2022 року Виробничим структурним підрозділом «Лиманська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про припинення дії наказу №112 «Про простій працівників» ОСОБА_1 та призупинення дії трудового договору ОСОБА_1 , стягнути середній заробіток за весь період затримки по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував у трудових відносинах з ВСП «Лиманська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» та працював на вказаному підприємстві на посаді слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування 5 розряду дільниці з поточного ремонту ст. Попасна №2. 14.11.2022 року ВСП «Лиманська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» видано наказ №258/0С, відповідно до п. 1 якого з 14.11.2022 року припинено дію наказу №112 «Про простій працівників» ОСОБА_1 та відповідно до п. 2 наказу з 14.11.2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні призупинено дію трудового договору ОСОБА_1 .

Зазначив, що вказаний наказ є незаконним, оскільки роботодавець міг надати йому роботу в межах підприємства, але не зробив цього. Так, Філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», а також її підрозділ, ВСП «Лиманська дирекція», продовжували працювати, маючи філії та підрозділи по всій території України. Жодних заходів щодо запропонування йому роботи в інших філіях та в іншій місцевості роботодавцем не вживалося.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.10.2023 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ №258/ОС від 14.11.2022 року про припинення з 14.11.2022 року дії наказу від 25.02.2022 року №112 «Про простій працівників» ОСОБА_1 та призупинення з 14.11.2022 року дії трудового договору ОСОБА_1 , слюсар-електрик з ремонту електроустаткування 5 розряду Дільниця з утримання та поточного ремонту ст. Попасна 32 виробничого структурного підрозділу «Лиманська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд». В решті у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов частково суд вказав, що спірний наказ №258/ОС від 14.11.2022 року не містить інформації про причини призупинення, у тому числі про обставини неможливості обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією. Також, відповідачем не надано суду доказів того, що позивачу пропонувалася переведення на іншу роботу в іншій місцевості, проте останній відмовився це робити. При цьому суд зазначив, що АТ «Українська залізниця» свою діяльність продовжує здійснювати в інших регіонах, і доказів неможливості надати роботу позивачу відповідно до його фаху суду не представлено.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що в акті Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №Ц/КВ/22409/20 від 16.10.2023 року зафіксовано відсутність порушень, допущених роботодавцем, зокрема, з мотивів, викладених у зверненні ОСОБА_1 , якого було повідомлено про наявність іншої роботи в телефонному режимі, оскільки останній при зміні свого місця проживання роботодавця не повідомив про його місцезнаходження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечив проти доводів апелянта, підтримав оскаржуване судове рішення.

В суді представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили, підтримали рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу та працював у Виробничому структурному підрозділом «Лиманська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Наказом начальника ВСП «Лиманська дирекція» ВСП «Лиманська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» було припинено з 14.11.2022 року дію наказу від 25.02.2022 року №112 «Про простій працівників» ОСОБА_1 , слюсар-електрик з ремонту електроустаткування 5 розряду дільниці з утримання та поточного ремонту ст. Попасна №2 виробничого структурного підрозділу «Лиманська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» (п. 1 Наказу); з 14.11.2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні призупинено дію трудового договору ОСОБА_1 , слюсар-електрик з ремонту електроустаткування 5 розряду дільниці з утримання та поточного ремонту ст. Попасна №2 виробничого структурного підрозділу «Лиманська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» (п. 2 Наказу).

Згідно з довідкою від 04.04.2022 року №6825-, ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу; адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

15.03.2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами першою та другою статті 1 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», (тут і надалі в редакції на час винесення оспорюваного наказу), встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до статті 13 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку із військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Отже, роботодавцю надано право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 01.06.2023 року у справі №149/1089/22 (провадження №61-292св23).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку, що відповідач не довів належними доказами відсутність можливості надання ОСОБА_1 іншої роботи, зокрема, в іншій місцевості, а також надання останньому такої пропозиції, від якої останній відмовився.

Посилання апелянта на акт Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №Ц/КВ/22409/20 від 16.10.2023 року, як на доказ обґрунтованості оспорюваного наказу колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказаний акт не був предметом дослідження суду першої інстанції, так як був складений після ухвалення судом оскаржуваного рішення.

Доводи апелянта про те, що позивача було повідомлено про наявність вакантної посади за професією в телефонному режимі в м. Одеса, не є доказом дотримання відповідачем вимог Закону щодо надання позивачу іншої роботи та пропозиції про зайняття відповідної вакантної посади, яка б відповідала кваліфікації ОСОБА_1 .

Рішення суду в частині відмови у стягненні середнього заробітку учасниками справи в апеляційному порядку оскаржено не було.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, надав правильну правову оцінку доказам, яких було достатньо для ухвалення рішення, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2024 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова