Справа № 346/6698/23
Провадження № 22-ц/4808/466/24
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Дяченка Миколи Михайловича, поданою в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 грудня 2023 року, ухвалене в складі судді Васильковського В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позову посилався на те, що він перебував у шлюбі із відповідачкою ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - Ружинська) ОСОБА_4 , у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5 а. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 вересня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, дочку залишено проживати разом з батьком. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22 грудня 2018 року визначено місце проживання дитини разом з позивачем. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 червня 2019 року з відповідачки на його користь стягуються аліменти на утримання їхньої малолітньої дочки в розмірі 2000 гривень щомісячно.

Позивач стверджував, що виховує доньку, піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, всі витрати по утриманню дитини покладені на нього. Однак потреби дочки суттєво зростають, збільшились витрати на харчування та забезпечення речами першої необхідності, а тому вона потребує матеріальної допомоги матері.

При цьому відповідачка є працездатною, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника складу взводу забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , а отже спроможна сплачувати аліменти на утримання дочки. А належне утримання дитини являється обов`язком не тільки батька, але й матері.

Просив змінити спосіб стягнення з відповідачки аліментів на утримання доньки на 1/4 частину з усіх видів доходу відповідачки, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття; покласти на відповідачку витрати на правничу допомогу, понесені в ході розгляду справи.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 грудня 2023 року позов задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Виконавчий лист у справі №346/1201/19 відкликано. Стягнення аліментів вирішено розпочати з дня набрання чинності рішенням суду і проводити до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

На вказане рішення суду адвокат Дяченко М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Вважає дане рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи.

На його думку судом першої інстанції не встановлено фактів і позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що змінився матеріальний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що мають суттєве значення в житті сторін чи їхньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Зокрема, у позовній заяві не міститься жодного посилання на підстави для зміни раніше встановленого розміру аліментів, передбачені ст. 192 СК України. Зазначено лише, що змінився рівень цін, а розмір аліментів, які сплачує відповідач, недостатній для утримання дитини.

Вважає, що позивач не довів, що відповідачка отримує дохід, який значно покращив її матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає їй можливість сплачувати аліменти у новому більшому розмірі.

Також позивач не надав доказів, що свідчать про погіршення його матеріального стану та/або погіршення здоров`я.

Доводи позивача щодо наявності у нього значних витрат на утримання дитини, пов`язаних із придбанням їжі, одягу, зростанням цін та інше самі по собі без доведення підстав, передбачених статтею 192 СК України, не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача - адвокат Гринів Я.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, в зв`язку з чим не підлягає скасуванню. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є працездатною, на даний час проходить військову службу, що свідчить про її спроможність сплачувати аліменти у більшому розмірі. В той час як витрати на дитину суттєво зросли. А закон не забороняє змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі з 13.02.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.09.2017 року (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у шлюбі у сторін народилася дитина - ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.08.2010 року (а.с. 11).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22.12.2018 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 разом із батьком ОСОБА_2 (а.с. 13-19).

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14.06.2019 року у справі №346/1201/19 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхньої малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 гривень щомісячно.

Відповідно до копії Довідки ВЧ НОМЕР_1 від 29.09.2023 року №2867 молодший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 20).

Тобто відповідачка отримує відповідне грошове забезпечення.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та визначаючи спосіб їх стягнення у вигляді 1/4 частки з усіх видів доходу відповідачки, суд першої інстанції вважав, що відповідачка отримує відповідне грошове забезпечення як військовослужбовець, позивач правомірно скористався наданим йому ч. 3 ст. 181 СК України правом обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а така зміна буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком, враховуючи наступне.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими способами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у спеціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом в умовах свободи та гідності.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (стаття 6 Конвенції про права дитини).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру.

При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України №6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону №2037-V-ІІІ від 17 травня 2017 року) право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Позивач ОСОБА_2 скористався своїм правом, звернувшись в суд із позовом про зміну способу стягнення аліментів шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. А закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не встановлено фактів і позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів зміни матеріального стану платника або одержувача аліментів, виникнення інших обставин, що мають суттєве значення в житті сторін чи їхньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що відповідачка перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . А як вбачається із заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 червня 2019 року, яким присуджено стягувати аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, позивач вказував, що місце роботи відповідача йому невідоме. Отже, матеріальне становище відповідачки таки змінилося, і цього факту вона не спростовувала.

Більше того, як зазначено вище, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу їх стягнення, тому право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, на що позивач посилався у своєму позові.

Отже, місцевий суд на підставі належних та допустимих доказів встановив, що на момент подання позову у цій справі відповідачка працевлаштована, є військовослужбовцем, отримує заробітну плату, що свідчить про те, що її матеріальний стан покращився порівняно з тим, який існував на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів - у 2019 році.

Позивач просив змінити спосіб стягнення аліментів на 1/4 частку від заробітку відповідача.

Так, у ч. 5 ст. 183 СК України вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналіз розділу II Наказне провадження ЦПК України підтверджує, що наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Враховуючи те, що предметом цього судового спору є стягнення аліментів на утримання однієї малолітньої дитини, вимоги ст. 182 СК України, стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача відповідатиме вимогам закону щодо визначення розміру аліментів як необхідного та достатнього для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що доказів на підтвердження підстав для визначення розміру аліментів у частці меншій, ніж 1/4 частина доходів, відповідач не надала.

За вказаних обставин, застосувавши норми матеріального права, що підлягали застосуванню до спірних правовідносин, врахувавши обставини, що мають значення для справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов про зміну способу стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі правильності висновків суду не спростовують, а фактично зводяться до незгоди з таким. Тому апеляційну скаргу адвоката Дяченка Миколи Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , слід залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 грудня 2023 року - без змін.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Положенням частини першої ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25.03.2024 року дію оскаржуваного рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 грудня 2023 року було зупинено, а тому її слід поновити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Дяченка Миколи Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 грудня 2023 року залишити без змін.

Поновити дію вказаного рішення.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 08 квітня 2024 року.