Провадження № 2/344/858/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2023 (згідно штампу на поштовому конверті) позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.06.2016 у розмірі 12 372, 77 грн. станом на 08.09.2023, яка складається з наступного: 6179,37 грн. заборгованість за кредитом; 5168, 64 грн. заборгованість по відсоткам, 1024, 76 грн. заборгованість за штрафами, а також судові витрати в розмірі 2684 грн.

В обґрунтування позову вказує на те, що 17.06.2016 ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачу, було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.09.2023 утворилася вказана заборгованість.

26.10.2023 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р.

30.10.2023 відкрито провадження у справі, справу призначеного до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

20.11.2023 на електронну адресу та 01.12.2023 поштовим зв`язком від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив, відповідно до якого останній просив у задоволенні позову відмовити. Відзив обґрунтовує тим, що 15.07.2013 з метою відкриття рахунку AT «А-БАНК» звернувся в даний банк, що підтверджується анкетою заявою. На даний час не пам`ятає, коли та які картки отримував та терміни їх дії. Позивач стверджує, що 17.06.2016 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку, однак до позову не долучено Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку від 17.06.2016, не долучено документу про видачу йому кредитної картки. У Анкеті-Заяві від 15.07.2013 відсутня інформація про те, що погоджується на встановлення кредитного ліміту із 17.06.2016 чи будь-яка інформація з даного приводу. Крім того, до позовної заяви не долучено кредитного договору чи будь-якого іншого документу у якому б була встановлена базова процентна ставка за кредитним лімітом, зазначені інші умови договору, в т.ч. про встановлення відповідальності у вигляді штрафу за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також до матеріалів справи не долучено документу про оформлення кредитного договору 17.06.2016. Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в A-Банку не містять його підпису, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору.

Крім того, відповідач зазначає, що розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 17.06.2016 є не зрозумілим та не правильним.

Так, станом на 16.07.2016 у графі «Загальний залишок заборгованості» становить 5000 грн.; у графі «Сума погашення за кредитним договором» за 24.07.2016 зазначено суму 5 000 грн., однак після цього у графі «Загальний залишок заборгованості» становить 4 581,51 грн., тобто залишок зменшився тільки на 418,49 грн.

Станом на 21.09.2016 у графі «Загальний залишок заборгованості» становить 4 964, 09 грн.; за 23.09.2016 року у графі « Сума погашення за кредитним договором» зазначено суму 6955 грн., однак після цього у графі «Загальний залишок заборгованості» становить 1 188,09 грн., тобто залишок зменшився тільки на 3 776 грн.

Станом на 01.10.2016 у графі «Загальний залишок заборгованості» становить 4 993, 05 грн.; за 06.10.2016 року у графі « Сума погашення за кредитним договором» зазначено суму 7985 грн., однак після цього у графі «Загальний залишок заборгованості» становить 4 393,77 грн., тобто залишок зменшився тільки на 5 99,32 грн.

Станом на 03.11.2016 у графі «Загальний залишок заборгованості» становить 4 538, 66 грн.; за 07.11.2016 року у графі « Сума погашення за кредитним договором» зазначено суму 1560 грн., однак після цього у графі «Загальний залишок заборгованості» становить 4 996, 26 грн., тобто залишок не зменшився, а навпаки збільшився на 457, 6 грн.

Станом на 20.12.2016 у графі «Загальний залишок заборгованості» становить 4 992, 35 грн.; за 22.12.2016 року у графі « Сума погашення за кредитним договором» зазначено суму 4625 грн., однак після цього у графі «Загальний залишок заборгованості» становить - 4925, 33 грн., тобто залишок зменшився тільки на 67,02 грн.

У 2021 році у графі «Сума погашення за кредитним договором» зазначено 0,13 грн. Даної суми не проплачував та даний факт засвідчує, про умисел AT «А-БАНК» таким чином продовжити строк позовної давності.

При цьому, згідно «виписки по картці» від 08.09.2023 останній раз було використано кредитні кошти 27.12.2016 і у подальшому кредитні кошти не використовувалися. Таким чином відповідач вважає, що 27.12.2019 минув строк позовної давності щодо стягнення кредитних коштів та процентів. Також минув строк позовної давності щодо стягнення штрафів.

Крім того, відповідно до копії квитанції №55 від 05.05.2018, відповідачем оплачено на рахунок позивача заборгованість у сумі 1 673 грн., де у призначені платежу вказано: оплата заборгованості за договором №450876, а не за договором б/н від 17.06.2016. Вважає, що позов подано з пропуском строків позовної давності, відповідно є всі підстави для відмови у задоволені позову.

25.12.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, яку обґрунтовує тим, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір №б/н від 17.06.2016. Під час встановлення кредитного ліміту клієнт був ідентифікований у Банку, повторна

ідентифікація не проводилась, тому Анкета-заява 17.06.2016 не заповнювалася.) в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, отже ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними. Наявна у позивача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Прави.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. У відзиві зазначено про проведення розгляду справи за відсутності представника АТ«Акцент - Банк».

Відповідач у судове засідання повторно неодноразово не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 01.04.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, судом встановлено, що 15.07.2013 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «АКЦЕНТ-БАНК», правонаступником якого є АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку ( а.с.7).

У цій заяві-анкеті зазначено, що він згідний з тим, що «дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між мною і банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді».

Згідно з довідками А-Банку ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 , строком дії до серпня 2020; встановлено кредитний ліміт 17.06.2016 у розмірі 5000 грн. (ініціатор клієнт), в подальшому змінено 31.01.2017 до 5400 грн. (ініціатор банк), 07.06.2017 до 6 200 грн. (ініціатор банк) (а.с.15, 16).

Згідно пред`явленого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача станом на 08.09.2023 становить 12 372, 77 грн., яка складається з наступного: 6179,37 грн. заборгованість за кредитом; 5 168, 64 грн. заборгованість за відсотками, 1 024, 76 грн. заборгованість за штрафами.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» ).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Аналізуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 15.07.2013 встановлено, що вона не містить умов договору про можливість нарахування відсотків, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

АТ «Акцент-Банк», пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив стягнути заборгованість за тілом кредиту, відсотками та штрафами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» розміщеному на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», а також Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», як невід`ємні частини договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» і Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг із Тарифів і Витяг із Умов надавались для ознайомлення відповідачу та він погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати відсотків, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим «Акцент-Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів і Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин і без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про можливість нарахування відсотків, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів), надані банком Витяг з Тарифів і Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та правила банківських послуг у «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів користування кредитною картою та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, а тому їх не можна розцінювати як частину договору, який укладено сторонами 15.07.2013, шляхом підписання анкети-заяви. Відсотки за користування кредитом передбачені Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна» (55 днів пільгового періоду), де була визначена базова відсоткова ставка у розмірі 3,9% в місяць, «Універсальна GOLD» - 3,7% в місяць. Зазначені Тарифи не містять підпису відповідача. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір і порядок нарахування відсотків, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказані висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, яка в свою чергу враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Верховний Суд у вказаній постанові також зауважив, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту таУмов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином банк не надав належних доказів на підтвердження правомірності нарахування відповідачу процентів за користування позиченими коштами.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, свідчить про недоведеність позовних вимог в цій частині.

При цьому, як слідує з виписки щодо руху коштів по картці ОСОБА_1 , банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків за використання кредитного ліміту пені за прострочку за кредитом, комісії за обслуговування, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за рахунок тіла кредиту з 31 грудня 2016 року стягувалися: відсотки за користування кредитом та з 01.02.2017 штрафи за порушення зобов`язань, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту. За даними розрахунку та виписки по картці за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки, комісії, пеня, штраф на суму 2 471,13 грн. (498+1673+300+0,13).

За таких обставин залишок заборгованості за тілом кредиту (за простроченим тілом кредиту) становить 3 708,24 грн. (6179,37 грн - 2471,13 грн).

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтями 257-258 ЦК України, встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Перебіг позовної давності щодо вимог кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З врахуванням наведеного, відповідно до статті 257 ЦК України, судом застосовується загальна позовна давність, яка складає три роки.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, тому є належним доказом у справі.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року (справа 200/5647/18) касаційний суд зазначив, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Перебіг позовної давності, відповідно до статті 264 ЦК України, переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку.

Матеріали справи не містять обставин, які б свідчили про зупинення, перерив або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності, клопотань щодо поновлення строку звернення до суду позивач суду не заявляв.

Частинами 4, 5 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його участю чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України в постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16.

Автоматичне погашення простроченої заборгованості не вважається визнанням боргу та підставою для переривання перебігу позовної давності, оскільки не являється результатом вольових дій боржника, воно свідчить про час, коли кредитодавець дізнався про порушення умов договору позичальником.

Банківська платіжна картка діє в межах визначеного нею терміну. За таким договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту і кінцевий термін повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК), а не закінченням терміну дії договору.

Після спливу терміну дії картки використання такої картки (її реквізитів) забороняється.

Таким чином, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачою нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

На підставі оцінки усіх доказів у їх сукупності, зокрема виписки по банківському рахунку та розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про те, що банк в даному випадку підтвердив своє порушене право вимагати погашення виниклої заборгованості, проте в межах визначених в умовах кредитування.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Такий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

З врахуванням вказаного вище, беручи до уваги те, що останнє поповнення за кредитним договором здійснено 01.06.2018, в подальшому відбувалося автоматичне списання банком коштів для погашення заборгованості по картці, строк дії картки завершився у серпні 2020 року, а позивач звернувся з позовом до суду 19.10.2023, враховуючи, що автоматичне погашення простроченої заборгованості не вважається визнанням боргу та підставою для переривання перебігу позовної давності, оскільки не є результатом вольових дій боржника. При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Не здобуто судом також і доказів існування домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності. Відтак, суд вважає, що у позові Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 15.07.2013 слід відмовити у повному обсязі у зв`язку із спливом строку позовної давності.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача, відповідно до статті 141 ЦПК України.

На підставі та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 259, 223, 263, 265, 268, 273, 354-355ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У позові Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», , МФО 307770, рахунок UA9000010; адреса: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ;

Рішення складене у повному обсязі 05.04.2024.

Суддя

Івано-Франківського суду Кіндратишин Л.Р.