Єдиний унікальний номер 205/4741/23
Провадження № 2/205/1366/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Морозової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Машошина Альона Олегівна, до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по аліментам,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Костогриз О.В

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Машошина А.О., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по аліментам.

В обґрунтування позову зазначив, що з ОСОБА_3 , перебували у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2012 року Петриківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області за актовим записом №115. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/589/18 від 12 липня 2019 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року №187/1330/18 з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на його користь на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх видів її доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2018 року і до досягнення повноліття ОСОБА_4 . На підставі судового рішення щодо стягнення аліментів з відповідача було відкрито Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавче провадження НОМЕР_5. З Відповідачем сімейних стосунків він не підтримує, спільного господарства не веде з червня 2018 року. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги не надає і аліментів, призначених до сплати на користь позивача за рішенням суду, не сплачує. Посилаючись на вимоги ст.ст.180,194,196 СК України, вважає, що відповідач, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, повинен нести відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за наявності його вини. Так, відповідно до розрахунку заборгованості від 03.04.2023 року, виданого Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів відповідача на користь позивача станом на 01.04.2023 року становить 69 259,33 (шістдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 33 копійки. Відповідно до Розрахунку пені за прострочення сплати аліментів станом на 12.05.2023 року (зведена таблиця розрахунків за кожен місяць, за який допущено прострочення платежу), що була складена позивачем на підставі вищезазначеної довідкирозрахунку та додана до позовної заяви, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів складає 69007,10 гривень. Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з відповідача на його користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 69007,10 гривень.

Відповідач ОСОБА_6 надала суду відзив, в якому зазначила, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року №333/6020/16-ц надано формулу розрахунку пені (неустойки) за прострочення по сплаті аліментів, яку представник позивача використав для розрахунку заборгованості, яка на його думку підлягає стягненню з останньої. Між ти, відповідачка наголосила увагу суду на тому, що відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зауважила, що для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: - існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч.1 ст.189 СК України; - наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення місця мешкання дитини та стягнення аліментів на її утримання в вересні 2018 року, рішення суду було проголошено 01.04.2021 року. Відповідачка при проголошенні судового рішення присутня не була, повний текст рішення не отримувала, оскільки повний текст рішення останній не надсилався. Про рішення суду відповідачці стало відомо після того, як в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_4 було розпочато процедуру примусового стягнення аліментів, та на її картковий рахунок було накладено арешт. Після звернення до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 06.12.2022 року ОСОБА_2 отримала відомості про наявність відкритого виконавчого провадження НОМЕР_5 та розмір заборгованості та дату початку нарахування аліментів. Зазначила, що об`єктивною причиною виникнення заборгованості є відсутність судового рішення про розмір аліментів, який підлягав стягненню з неї на користь позивача. Лише 01.04.2021 року у день ухвалення рішення про стягнення аліментів у відповідача з`явився обов`язок виконання рішення та сплачувати аліменти. З урахуванням того, що рішення суду вона не отримувала, а про зміст рішення їй стало відомо лише 06.12.2022 року, то вважає, що обов`язок виконувати судове рішення виник саме в грудні 2022 року і саме з цієї дати повинен бути зроблений розрахунок пені (неустойки) по аліментах, що узгоджується з позицією КЦС ВС (№161/5211/22 від 18.01.2023 року). Крім того, зазначила, що на теперішній час перебуває в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною до трьох років ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Має щомісячну соціальну виплату в розмірі 860 гривень, отримання якої заблоковано КБ «Приватбанк». Починаючи з грудня 2022 року ОСОБА_2 сплачує аліменти та частково погашає заборгованість, а саме: платежі 07.12.2022 року, 09.02.2023 року, 11.04.2023 року, 18.05.2023 року. У зв`язку з вищенаведеним просила суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Машошина А.О. надала суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що позивач сама у відзиві зазначає та визнає той факт, що син ОСОБА_4 , з 2018 року фактично проживає разом з батьком (тільки не з вересня 2018 року, а з червня 2018 року). У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області про визначення місця проживання спільної дитини з відповідачем разом з батьком. 01.04.2021 року по зазначеній справі Петриківським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, в тому числі щодо стягнення з ОСОБА_6 , матері дитини, аліментів. Зазначила, що відповідачу, ОСОБА_6 достеменно було відомо, як про рух зазначеної справи, та і про прийняте рішення. Так, у рішенні Петриківського районного суду від 01.04.2021 року по справі №187/1330/18 зазначається про активну участь при розгляді справи зі сторони відповідача ОСОБА_2 , про що свідчить подача нею зустрічного позову та зазначається про те, що відповідач була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, зокрема 09.07.2020 року, 19.11.2020 року, 22.12.2020 року, 04.03.2021 року, та в судове засідання, за результатами розгляду якого було прийнято рішення - 01.04.2021 року. Встановлені обставини є преюдиційними фактами, тому не підлягають доказуванню в інших справах. Більше того, відповідач ОСОБА_2 , звернулась до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2021 року про стягнення з неї аліментів. В ухвалі від 03.04.2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження Дніпровський апеляційний суд зазначив, що в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_8 посилалась на те, що про оскаржувані судові рішення їй стало відомо лише у грудні 2022 року після відкриття виконавчого провадження та стягнення в примусовому порядку з неї на користь позивача аліментів. Проте, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 зверталась в рамках розгляду справи №187/1330/18 із зустрічним позовом, приймала участь у судових засіданнях сама та через свого представника адвоката Костогриза О.В., подавала заяви та клопотання, тобто приймала активну участь у розгляді справи, а також повідомлялась про дати судових засідань шляхом направлення судових повісток через смс-повідомлення, зокрема й судового засідання призначеного на 01 квітня 2021 року та на 26 квітня 2021 року. Таким чином, апелянт був залучений до участі у справі, приймав активну участь у її розгляді та повідомлявся про її розгляд як через представника так і особисто, однак з апеляційною скаргою вона звернулась тільки у грудні 2022 року, тобто більше ніж через півтора року після ухвалення оскаржуваних рішень. Таким чином відповідач сама у відзиві не заперечує той факт, що з червня 2018 року її син проживав разом зі своїм батьком, отже вона зобов`язана була саме з цього часу сплачувати аліменти ОСОБА_1 на утримання (забезпечення) сина, оскільки їй відомо було, що син проживає окремо та потребує матеріального утримання від неї. Зазначення інформації позивачем, що їй нібито не було відомо про прийняте судове рішення щодо стягнення з неї аліментів є намаганням уникнути відповідальності щодо виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання малолітнього сина, що підтверджується навіть як в ухвалі Дніпровського апеляційного суду так і безпосередньо у самому рішенні суду про стягнення з неї аліментів. Враховуючи, що відповідачу було достеменно відомо про рішення про стягнення з неї аліментів на утримання її сина - заборгованість зі сплати аліментів - є її умисною дією, оскільки вона як мама повинна розуміти, що зобов`язана утримувати свою малолітню дитину, однак ніколи не цікавилась, як його вихованням, так і матеріальним забезпеченням, в результаті чого більш, ніж за 4 роки має заборгованість зі сплати аліментів, що є безумовною підставою для стягнення пені (неустойки) з боржника. Так, за весь час, що дитина проживає разом з батьком, відповідач здійснила оплати по аліментам на 3 500 гривень(відповідно довідки про заборгованість: грудень - 500 гривень, лютий - 2000 гривень, квітень - 1000 гривень). Наявність іншої дитини - не є підставою для можливості не утримувати свою іншу малолітню дитину. Діюче законодавство України не передбачає можливості не утримувати свою дитину у зв`язку із народженням іншої, по-друге, ОСОБА_2 не сплачувала аліменти більш, ніж 4 роки. Враховуючи, що ОСОБА_2 має обов`язок щодо утримання свого малолітнього сина, який систематично, умисно не виконує, вважала, що звільнення від сплати пені за несплату аліментів або зменшення розміру пені призведе до подальшого систематичного ігнорування своїх батьківських обов`язків відповідача і надасть можливість в подальшому аліменти не сплачувати. Саме ініціювання позивачем судових процесів до відповідача, в тому числі щодо стягнення пені за несплату аліментів, мотивує боржника, ОСОБА_2 сплачувати хоч іноді аліменти.

12.12.2023 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Машошиною А.О. надано суду додаткові пояснення стосовно справи, з яких вбачається, що пеня нараховується включно до їх погашення, а це означає, що у випадку погашення заборгованості по аліментам, боржник не має права нараховувати пеню за дні, які наступили вже після оплати, однак це не спростовує самого факту існування заборгованості і як наслідок обов`язок сплачувати пеню, більше того у випадку оплати Боржником заборгованості по аліментам, боржник тим самим підтверджує факт самої заборгованості та свою вини за несплату аліментів вчасно. Крім того, зауважила, що навіть у випадку погашення заборгованості після пред`явлення позову сягувачем аліментів, стягнення пені є обов`язковим при наявній заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до ст.196 СК України сума пені не може перевищувати суму заборгованості, що зводиться до того, що незалежно від її погашення, якщо факт заборгованості встановлений, то такий розмір не повинен перевищувати суму заборгованості, що була наявною до її погашення.

15.12.2023 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Костогриз О.В. на адресу суду надано додаткові пояснення у справі. Зазначив, що для визначення розміру заборгованості представник позивача застосовує калькулятор пені за заборгованість по аліментам на дитину (дітей), який приватна компанія пропонує на сайті - easydocs.com.ua, який в свою чергу не є офіційним калькулятором, для розрахунку заборгованостей, визначений (встановлений) МЮ України. Для розрахунку заборгованості представник використав відомості з довідки розрахунку другого Правобережного відділу ДВС у Чечеловському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 03.04.2023 року. Станом на 12.12.2023 року, відомості викладені в довідці-розрахунку від 03.04.2023 року не є актуальними, про що свідчить довідка-розрахунок другого Правобережного відділу ДВС у Чечеловському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 12.12.2023 року ( копія якої додана до матеріалів справи) Розрахунок пені, за несвоєчасну сплату аліментів, має бути зроблено на підставі відомостей (даних про сплату аліментів), які існують на час винесення судом відповідного рішення про нарахування ( перевірки вірності нарахування ) пені та стягнення пені. Постанови Верховного Суду, на які посилається представник позивача встановлюють - право для стягувача на нарахування пені у розмірі 1% суми несплачених аліментів до дня повного розрахунку ( постанова ВС від 19.01.2022 року у справі №711/679/21) - право стягувача нараховувати пеню на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення ( постанова ВС від 17.12.2021 р. у справі №569/14819/19, правовий висновок ВП ВС від 23.04.2018 року у справі 572/1762/15-ц) проте жодна с зазначений постанов не встановлює , «…що у випадку погашення заборгованості по аліментам боржник (так зазначено в позові) не має права нараховувати пеню за дні, які наступили вже після оплати, однак це не спростовує самого факту існування заборгованості і як наслідок обов`язок сплачувати пеню, більше того у випадку оплати Боржником заборгованості по аліментам, боржник тим самим підтверджує факт самої заборгованості та своєї вини за несплату аліментів вчасно» (пояснення представника позивача сторінка 3, абзац 3). Тобто справи, по яких винесені постанови ВС та ВП ВСУ не є аналогічними до справи , яка розглядається судом. З таким особистим висновок представником не можна погодитись , оскільки По перше, - обов`язок, для платника аліментів, встановлюється або рішенням суду або за домовленістю сторін (ст.ст.180,181 СК України), з часу, який визначено або рішенням суду (ст. 191 СК України) або зазначено в письмовому нотаріально посвідченому договорі (ч.4 ст.157, ст. 189 СК України). По друге, - наявність заборгованості зі сплати аліментів не завжди є наслідком винних дії самого платника аліментів. Під час слухання справи підлягають з`ясуванню причини, з яких виникла заборгованість та поважність причин з яких платником аліментів не виконувалось рішення суду , яким були призначені аліменти. Висновок для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: 1. існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками; 2. наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Такий висновок повністю співпадає з висновком зробленим Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду яким було уточнено висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61- 311св17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками». За наявності заборгованості по сплаті аліментів усі внесені кошти спочатку зараховуються для погашення заборгованості за попередні місяці, за які нарахована заборгованість і тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Відповідачка ОСОБА_2 в листопаді-грудні 2023 року в повному обсязі сплатила заборгованість по аліментам призначених судом на утримання дитини - ОСОБА_4 . Станом на 12.12.2023 року існує переплата в розмірі 1 461 грн. У зв`язку із наведеним, просив відмовити у задоволенні позову.

12.01.2024 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Машошиною А.О. надано суду додаткові пояснення стосовно справи, з яких вбачається, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, пеня нараховується включно до дня їх погашення, а це означає, що у випадку погашення заборгованості по аліментам, боржник не має права нараховувати пеню за дні, які наступили вже після оплати, однак це не спростовує самого факту існування заборгованості і як наслідок обов`язок сплачувати пеню, більше того у випадку оплати Боржником заборгованості по аліментам, боржник тим самим підтверджує факт самої заборгованості та свою вини за несплату аліментів вчасно. Відповідачем на надано суду доказів щодо відсутності її вини у несплаті аліментів. Більше, того наявність факту вини підтверджується сплатою аліментів в повному обсязі, яка складає 69117,83 гривень. З огляду на наведене, просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів в розмірі 66 284,83 гривень.

07.02.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Костогриз О.В. на адресу суду надано додаткові пояснення у справі, які за змістом аналогічні змісту відзиву та вищевказаним письмовим поясненням. У зв`язку із наведеним, просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 02 червня 2023 року відкрито провадження по даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 01 березня 2024 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Машошина А.О., до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по аліментам у розмірі 69007,10 гривень на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, за відсутністю предмету спору, відмовлено.

Позивач та його представник адвокат Машошина А.О. позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, справу просили розглядати за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась. Її представник адвокат Костогриз О.В. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу без участі учасників справи.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , перебували у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2012 року Петриківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області за актовим записом №115. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2019 року шлюб розірвано. Сторони разом не проживають.

Рішенням Петриківського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2021 року з відповідача ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі частки усіх видів її доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2018 року і до досягнення повноліття ОСОБА_4 .

В провадженні Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває об`єднане виконавче провадження з виконання виконавчого листа ВП № НОМЕР_4 про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 щомісячно аліментів у розмірі 1/4 видів заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_4 . Сукупний розмір заборгованості станом на 01.04.2023 року складає 69 259 гривень 33 копійки.

Відповідно до довідки державного виконавця Брагінець Р.Р. станом на 01.12.2023 року по виконавчому провадженню НОМЕР_5 наявна переплата по аліментам в розмірі 1416,51 гривень.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.08.2021 року, виданого Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) вбачається, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною 9 статті 74 цього Закону передбачено, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною третьою статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно з пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, або у позовному провадженні.

Судом встановлено, що заборгованість за аліментами станом на 01.04.2023 року складає 69 259 гривень 33 копійки. Така заборгованість відповідачем в установленому законом порядку не оспорювалася, тому суд, враховуючи вищевикладені норми права, приймає до уваги розмір заборгованості за аліментами відповідача при вирішенні спору по суті, який зазначено позивачем у позові та у довідці виконавця від 03.04.2023 року, внаслідок чого відхиляє позицію відповідача та його представника щодо невірності розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Щодо визначення розміру пені за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Норма статті 196 СК України не встановлює будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 20.07.2020 по справі № 362/4462/16Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені);

Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

A2 нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені);

Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Окрім того, відповідно до роз`яснень викладених уп.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, Верховним Судом України було зроблено висновок, відповідно до якого встановлено виключні випадки, за яких в діях платника аліментів відсутні ознаки вини.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про відсутність виключних випадків, за яких в діях платника аліментів ОСОБА_2 відсутні ознаки вини щодо несвоєчасної щомісячної виплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 .

Посилання відповідача на відсутність заборгованості за аліментами спростовується вищенаведеними матеріалами справи, внаслідок чого суд відхиляє позицію відповідача та її представника, щодо звільнення відповідача від сплати неустойки за аліментами за цими обставинами. Будь яких інших обставин, які б свідчили про наявність виключних випадків, за якими в діях відповідача, як платника аліментів, відсутні ознаки вини за прострочення виплати аліментів, ані відповідачем, ані її представником не зазначено, тому суд дійшов висновку, що відповідач повинна нести відповідальність за прострочення сплати аліментів у виді неустойки (пені).

При цьому суд зауважує, що пеня нараховується включно до погашення заборгованості. У випадку погашення заборгованості по аліментам, боржник не має права нараховувати пеню за дні, які наступили вже після оплати, однак це не спростовує самого факту існування заборгованості і як наслідок обов`язок сплачувати пеню. Факт сплати відповідачем заборгованості за аліментами не є підставою для звільнення її від відповідальності за прострочення сплати аліментів у виді пені, а є підставою для не нарахування пені за дні, які наступили після погашення заборгованості, внаслідок чого суд відхиляє при вирішенні спору по суті позицію відповідача та її представника щодо відсутності правових підстав для задоволення позову через погашення відповідачем заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до розрахунку пені, визначеного позивачем за формулою, яка зазначена вище, пеня за прострочення аліментів за виконавчим провадженнями складає 69007,10 гривень. Іншого рахунку, який би спростував визначення такого розміру пені, відповідачем не надано. Оскільки у суду не виникло сумніву, щодо правильності визначення позивачем розміру пені, тому суд приймає такий розрахунок пені до уваги при вирішенні спору по суті, не зазначаючи деталізацію такого розрахунку у змісті даного рішення. При цьому суд зауважує, що позивач в позові визначив розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, не більше 100 відсотків заборгованості, що відповідає вимогам ст. 196 СК України, що складає 69259,33 гривні, розмір якої не викликає сумніву у суду, та такий розмір заборгованості, визначений державним виконавцем, приймається судом при вирішення спору по суті за вищенаведеними висновками.

Також суд зазначає, що визначення розміру пені зі сплати аліментів, розрахований позивачем з урахуванням розміру сплаченої частки аліментів, відповідає висновкам, які викладені у вищевказаній постанові КЦС ВС від 20.07.2020 по справі № 362/4462/16.

Таким чином, розмір пені за прострочення сплати аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 69007,10 гривень.

Відповідно до ч.2ст.196 СК України розмір пені (неустойки) може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує щомісячно допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 гривень, щомісячно сплачує аліменти на користь позивача, погасила заборгованість зі сплати аліментів. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про наявність у відповідача інших доходів, про наявність у неї рухомого та нерухомого майна, судом не встановлено. Враховуючи матеріальний стан відповідача, розумність, доцільність стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені (неустойки) на 50%, тобто на 34503 гривень 55 копійок, що відповідає вимогам ч.2 ст.196 СК України, та стягує з відповідачна на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 34503 гривень 55 копійок, тим самим частково задовольняє позовні вимоги позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України позивач звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 гривень.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Машошина Альона Олегівна, до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по аліментам, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку пеню за прострочення зі сплати аліментів в розмірі 34503 гривень 55 копійки.

В частині позову щодо стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів в розмірі 34 503 гривень 55 копійки, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача адвокат Машошина Альона Олегівна, електрона пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Представник відповідача адвокат Костогриз Олександр Віталійович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1195, адреса: 49089, м. Дніпро, вулиця Будівельників,25, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Повне рішення складено 15 березня 2024 року.

Суддя О.О. Костромітіна