ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/2384/23Головуючий у 1-й інстанції Олещук Б.Т.
Провадження № 22-ц/817/288/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Жук В.М.

з участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - адвоката Гудими Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 7 грудня 2023 року, ухвалене суддею Олещуком Б.Т. у цивільній справі №598/2384/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Збаразької міської ради Тернопільської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що з 11 серпня 2018 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року. За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 . Ще до народження сина ОСОБА_1 залишив сім`ю, життям сина не цікавиться, не займається його вихованням, не виявляє бажання з ним спілкуватися та не допомагає матеріально. Вихованням сина займається виключно позивачка.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 7 грудня 2023 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн, щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2023 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення суду є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На час знайомства ОСОБА_1 з ОСОБА_3 остання була вагітна. В подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що він не являється батьком дитини, а тому припинив стосунки з ОСОБА_3 , та відповідно із дитиною. З часу розлучення і до моменту подачі даного позову ОСОБА_3 жодного разу не зверталась до відповідача за фінансовою допомогою. ОСОБА_1 не приділяв увагу вихованню дитини, оскільки не являється її біологічним батьком, тому і не цікавився її добробутом та здоров`ям. ОСОБА_1 має намір намір звернутись до суду із позовною заявою про виключення його та відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що він не має наміру спілкуватися з дитиною, так як не вважає себе батьком цієї дитини, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що відсутні підстави для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4 , так як відповідач не є батьком цієї дитини, представника ОСОБА_3 - адвоката Гудиму Л.Р., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

11 серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у Базаринській сільській раді Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №2.

У даному шлюбі народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.12.2018 року.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року шлюб між сторонами розірвано та відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_6 - Милян.

ОСОБА_4 проживає із своєю матір`ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 і перебуває на утриманні останньої, що підтверджується рішенням, висновком виконавчого комітету Збаразької міської ради №265 від 22 вересня 2023 року.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Збаразької міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , стосовно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із змісту зазначеного висновку, з моменту народження сина батько ОСОБА_1 не цікавиться життям сина, не спілкується з ним, матеріально не допомагає, дитина не знає свого батька і жодного разу не бачила його. ОСОБА_1 надіслав до органу опіки і піклування письмову заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_7 , і таку ж позицію підтвердив під час засідання комісії.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України.

Так згідно п.2 ч.1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

На підставі належним чином оцінених доказів суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню сина ОСОБА_4 та його матеріального забезпечення, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

При вирішенні даної справи суд апеляційної інстанції приймає до уваги позицію ОСОБА_1 , який і в апеляційній скарзі, і в судовому засіданні в апеляційному суді визнав, що він не приділяв уваги вихованню сина, оскільки не являється його біологічним батьком, тому і не цікавився його добробутом та здоров`ям.

Наведене свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов`язку.

Також ОСОБА_1 вказує, що він і в майбутньому не має наміру спілкуватися з сином ОСОБА_7 , тобто змінювати своє ставлення до виховання дитини.

За таких обставин змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, оскільки відсутнє його волевиявлення та бажання на участь у житті сина, а тому наявні підстави для вжиття судом крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків - позбавлення батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не являється біологічним батьком ОСОБА_4 , а тому відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав, колегія суддів оцінює критично, оскільки на час розгляду даної справи така обставина не підтверджена жодними доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 7 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 3 квітня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.