Справа № 308/5469/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Бедьо В.І., за участю секретаря судового засідання Молдован Д.С., розглянувши у судовому засіданні в залі суду заяву адвоката Ладики Назара Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою адвоката Ладики Назар Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Дурневич Наталія Михайлівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ладика Н.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Дурневич Наталія Михайлівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

З метою забезпечення позову, представник позивача подав заяву про забезпечення позову. Заява про забезпечення позову мотивована тим, Предметом даного позову є визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладених між позивачем та відповідачем, посвідчених 30 серпня 2023 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дурневич Н.М. за реєстровим номерами 910 та 911.

Підставою позову є те, що позивачем укладено оспорювані договори під впливом помилки, а саме: позивач вважала, що укладає з відповідачем договір довічного утримання, натомість укладені нею договори виявились договорами купівлі-продажу, за умовами яких позивач передала, належні їй на праві власності житловий будинок з надвірною спорудою за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :31:001:0337, розташовану під зазначеним житловим будинком, у власність відповідача.

Обставинами, які вказують на наявність помилки з боку позивача - неправильного сприйняття нею фактичних обставин спірного правочину, що вплинуло на її волевиявлення під час укладення договору купівлі-продажу замість договору довічного утримання є: похилий вік цієї особи, її стан здоров?я після перенесення з квітня 2023 року низки хвороб ішемічного інсульту, COVID-19, дефалгічного синдрому, сенсо-моторної афазії, кардіосклерозу атеросклеротичного, деменції помірного ступеню важкості та ін.), потреба у зв?язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором купівлі-продажу продавцем покупцю та продовження позивачем проживати в житловому будинку після укладення спірного правочину.

На підставі оспорюваних договорів за відповідачем зареєстровано право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме N? 369714488 від 13.03.2024 року, доданою до позовної заяви.

У зв?язку з реєстрацією за відповідачем права власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку, до відповідача перейшли також усі правомочності щодо володіння, користування та розпорядження цим нерухомим майном, що надає останній можливість вчиняти будь-які дії стосовно спірного нерухомого майна, а саме: відчужувати та передавати його у користування іншим особам, а також зняти позивача із зареєстрованого місця в спірному житловому будинку за рішенням органу реєстрації, прийнятого на підставі заяви відповідача, як власниці спірного нерухомого майна.

Так, відповідно підпункту 5 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року N? 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

На думку позивача, відчуження відповідачем спірних житлового будинку та земельної ділянки іншій особі призведе до неможливості виконання рішення суду про задоволення позову (визнання недійсними оспорюваних договорів), а саме: повернення спірного нерухомого майна у власність позивача, що є кінцевою метою позову, оскільки для витребування майна від іншої особи (добросовісного набувача) визнання недійсними оспорюваних договір буде недостатнім.

Крім того, у випадку зняття органом реєстрації позивача із зареєстрованого місця проживання в спірному житловому будинку за заявою відповідача, позивач втратить єдине житло, а поновлення її права на проживання у спірному житловому будинку, за захистом якого вона звернулась до суду, буде істотно ускладнено.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно роз`яснень Верховного суду України, викладених у п. 1 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Згідно ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Відповідно до частин 5-7 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про що постановити ухвалу, в якій зазначити вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішити питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

З метою виключення потенційної можливості невиконання рішення суду за результатами судового розгляду справи, у контексті з положеннями ст. 2 ЦПК України, заяву про заборону відповідачу вчиняти певні дії щодо нерухомого майна, яке є предметом спору по даній справі, слід задоволити.

При цьому, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду зазначеного клопотання не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, суд вважає вимушеним заходом, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду через подальше відчуження майна, його поділу чи об`єднання, тощо.

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.151-153,260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задоволити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 100 та земельну ділянку з кадастровим номером: :31:001:0337, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101, які на праві власності належать ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Ухвалу для виконання надіслати до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.І. Бедьо