Справа № 175/5227/21
Провадження № 2/175/1495/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" березня 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу.

Дана справа перебувала в провадженні судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М.

На підставі розпорядження керівника апарату Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2023 року з причини відсторонення від здійснення правосуддя судді Новік Л.М., проведено повторний автоматизований розподіл справи №175/5227/21 (провадження 2/175/1495/21).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2023 року справу №175/5227/21 передано у провадження судді Журавель Т.С.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.09.2020 року, 30.09.2020 року, 07.10.2020 року між сторонами було укладено чотири договори строкового банківського вкладу, сума яких складає по 500 000,00 грн. 28.09.2021 року позивач звернувся до банку з заявою про видачу вкладів та нарахованих відсотків відповідно до мов укладених договорів. Проте в телефонному режимі вкладникові було відмовлено у видачі коштів. У зв`язку з тим, що відповідачем порушено умови укладених договорів банківських вкладів та відмовлено у видачі коштів, позивач просить суд стягнути загальну суму коштів, яку має повернути банк, з урахуванням збільшених позовних вимог, у розмірі 3 126 236 грн 21 коп.

28.04.2023 року представник відповідача надіслав на адресу суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що договори, додані до позовної заяви, не проходили реєстрації в системі обліку банку, а грошові кошти до каси не надходили. Відповідач звертає увагу на те, що у разі внесення сум у розмірі 500 000,00 грн, позивач мав пройти фінансовий моніторинг і підтвердити походження таких коштів, проте такої процедури банк не проводив. Крім того, позивач не є клієнтом банку, як контрагент не заведений, а в системі банку жодного рахунку на ім?я ОСОБА_3 не відкрито. Також зазначено, що відсоткові ставки у договорах, на які посилається позивач, суперечать затвердженим протоколами засідань КУАПіТ відсотковим ставкам по депозитах фізичних осіб, оскільки середня ставка по банківській системі України на дату укладання складала в середньому 9.00% річних. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що ОСОБА_4 , підпис якої зазначений у наданих позивачем договорах, у цей час перебувала у відпустці та не могла оформлювати ці договори, а тому її підпис є підробленим. З огляду на те, що жодні договори банківських вкладів між сторонами не укладалися, банк не може нести відповідальність за зобов`язання, якого не було, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

08.06.2023 року представник позивача надіслав на адресу суду відповідь на відзив, де спростовує твердження відповідача про те, що договори банківських вкладів між сторонами не укладалися, посилаючись на те, що договори також підписані уповноваженою особою, а саме начальником відділення №2 Банку - ОСОБА_5 , факт підписання яким відповідачем не заперечується та під сумнів не ставиться. Крім того, дані договори сторонами не оскаржувалися, при їх укладенні додержано всіх необхідних умов визначених чинним законодавством, у зв`язку з чим вони є дійсними, а тому їх сторони зобов`язані виконувати умови та нести відповідальність за їх невиконання. Квитанції про прийняття грошових коштів за договорами банківського вкладу також містять всі необхідні реквізити, а саме: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, підпис працівника банку, який прийняв готівку та скріплені відповідними штампами банку. На підставі викладеного, позивач вважає, що саме посадові особи банку порушили правила банківських операцій та протиправно розпорядилися грошовими коштами, наданих позивачем для депозиту, у зв`язку з чим відповідальність за неналежне виконання умов договорів лежить саме на банківській установі.

16.06.2023 року, представник відповідача надіслав заперечення, де зазначено, що визначальним для встановлення факту укладення договору є прийняття від вкладника коштів у касі банку. При цьому представник відповідача посилається на результати проведення внутрішнього аудиту АТ «Ідея Банк», якими підтверджено відсутність в програмному комплексі банку ОСОБА_3 як діючого або закритого контрагента банку; діючих або закритих рахунків, що відкривались для ОСОБА_3 ; діючих або закритих рахунків, що заводились для ОСОБА_3 ; проведених або видалених касових операцій з внесення або отримання готівкових коштів ОСОБА_6 . Крім того, номери наданих позивачем договорів не відповідають реєстраційним номерам, відображеним в системі банку, а бланки договорів не належать тим, що використовуються в процесі операційної діяльності установи.

Представник позивача неодноразово подавав заяви про збільшення позовних вимог. Згідно останньої редакції, просив суд стягнути з відповідача за несвоєчасне повернення депозиту вкладнику за період з 29.09.2022 року по 25.10.2023 року інфляційне збільшення суми боргу у сумі 669 323,25 грн та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу у сумі 143 912,96 грн.

Представник відповідача надіслав заперечення проти збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що підставою стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є наявність прострочення виконання грошового зобов`язання. Зобов`язання, у відповідності до ст. 11 ЦК України, виникають, зокрема, з договорів. При цьому, жодні договори між сторонами не укладалися, позивач не є клієнтом Банку, не заведений як контрагент в системі банку, жодного рахунку на його ім`я не відкрито, а тому відсутні підстави нести відповідальність за невиконання зобов`язання, якого не було.

У судових засіданнях 10.08.2023 року та 01.12.2023 року протокольними ухвалами задоволені клопотання представника відповідача про виклик свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

У судовому засіданні 30.10.2023 року протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

11.01.2024 року в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_10 , який підтвердив джерело походження коштів ОСОБА_3 , а саме зазначив, що він дійсно передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2171528 грн, що еквівалентно 80000 доларів США на підставі договору позики грошових коштів від 27.04.2020 року.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 неодноразово викликалися в судове засідання, шляхом направлення судових повісток, проте до суду не з`явилися. З урахуванням вищенаведеного, суд протокольною ухвалою від 25.03.2024 року вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені у позові вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, просив відмовити у повному обсязі.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

За період з 16.09.2020 року по 07.10.2020 року ОСОБА_3 було укладено з АТ «Ідея Банк» ряд договорів, а саме: №D-0401/271749 від 16.09.2020 року, №D-0401/271751 від 16.09.2020 року, №D-0401/358147 від 30.09.2020 року, №D-0401/396341 від 07.10.2020 року.

Згідно п. 1.1 договору строкового банківського вкладу фізичної особи «Дохідний» №D-0401/271749 від 16.09.2020 року, ОСОБА_3 (вкладник) передає, а АТ «Ідея Банк» відкриває вкладнику вкладний рахунок IBAN НОМЕР_1 та приймає від вкладника кошти у сумі 500 000,00 грн на строк 12 місяців до 16.09.2021 року із сплатою процентів 15.10% річних і зобов`язується повернути вкладнику суму вкладу та виплатити нараховані проценти на умовах та в порядку, які передбачені договором №D-0401/271749.

Відповідно до квитанції №4981793 від 16.09.2020 року, на виконання договору №D-0401/271749 від 16.09.2020 року, ОСОБА_3 внесено на вкладний рахунок IBAN НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 500 000,00 грн.

Згідно п. 1.1 договору строкового банківського вкладу фізичної особи «Дохідний» №D-0401/271751 від 16.09.2020 року, ОСОБА_3 (вкладник) передає, а АТ «Ідея Банк» відкриває вкладнику вкладний рахунок IBAN НОМЕР_2 та приймає від вкладника кошти у сумі 500 000,00 грн на строк 12 місяців до 16.09.2021 року із сплатою процентів 15.10% річних і зобов`язується повернути вкладнику суму вкладу та виплатити нараховані проценти на умовах та в порядку, які передбачені договором №D-0401/271751.

Відповідно до квитанції №4981897 від 16.09.2020 року, на виконання договору №D-0401/271751 від 16.09.2020 року, ОСОБА_3 внесено на вкладний рахунок IBAN НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 500 000,00 грн.

Як вбачається з договору строкового банківського вкладу фізичної особи «Дохідний» №D-0401/358147 від 30.09.2020 року, ОСОБА_3 (вкладник) передає, а АТ «Ідея Банк» відкриває вкладнику вкладний рахунок НОМЕР_3 та приймає від вкладника кошти у сумі 500 000,00 грн на строк 12 місяців до 30.09.2021 року із сплатою процентів 16.10% річних і зобов`язується повернути вкладнику суму вкладу та виплатити нараховані проценти на умовах та в порядку, які передбачені договором №D-0401/358147.

Згідно квитанції №4988597 від 30.09.2020 року, на виконання договору №D-0401/358147 від 30.09.2020 року, ОСОБА_3 внесено на вкладний рахунок IBAN НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 500 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.1 договору строкового банківського вкладу фізичної особи «Дохідний» №D-0401/396341 від 07.10.2020 року, ОСОБА_3 (вкладник) передає, а АТ «Ідея Банк» відкриває вкладнику вкладний рахунок IBAN НОМЕР_4 та приймає від вкладника кошти у сумі 500 000,00 грн на строк 12 місяців до 07.10.2021 року із сплатою процентів 16.30% річних і зобов`язується повернути вкладнику суму вкладу та виплатити нараховані проценти на умовах та в порядку, які передбачені договором №D-0401/396341.

Згідно квитанції №5042937 від 07.10.2020 року, на виконання договору №D-0401/396341 від 07.10.2020 року, ОСОБА_3 внесено на вкладний рахунок IBAN НОМЕР_4 грошові кошти у сумі 500 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3 вищевказаних договорів, сума вкладу повертається вкладнику після закінчення строку, вказаного в п.1.1 договорів шляхом видачі готівкою через касу банку або на поточний рахунок вкладника, відкритий у банку. В разі, якщо вкладник має встановлений ліміт овердрафту на поточному рахунку, сума вкладу зараховується виключно на даний рахунок.

Згідно п. 2.1., 2.2., проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові методом факт/факт. Нараховані проценти по вкладу не збільшують суми вкладу та можуть бути отриманими вкладником в день закінчення строку, рівного вказаному в п.1.1 договорів.

В п. 3.2. «Заключних положеннях» договорів зазначено, вкладник надає банку дозвіл на внесення персональних даних «Клієнти АТ «Ідея Банк», обробку таких даних, а також передачу таких даних пов`язаним товариствам та партнерам Банку чи іншим розпорядникам відповідно до чинного законодавства та умов ДКБО.

28.09.2021 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до голови правління АТ «Ідея Банк» про повернення грошових коштів відповідно до укладених депозитних договорів №D-0401/271749 від 16.09.2020 року, №D-0401/271751 від 16.09.2020 року, №D-0401/358147 від 30.09.2020 року, №D-0401/396341 від 07.10.2020 року.

Відповідно до аудиторського висновку Служби внутрішнього аудиту АТ «Ідея Банк» від 28.09.2022 року, сформованої за результатами проведеної перевірки за дорученням голови Правління АТ «Ідея Банк», в АБС Б2 відсутні відомості про ОСОБА_3 як діючого або закритого контрагента банку; діючих або закритих рахунків, що відкривались для ОСОБА_3 ; діючих або закритих рахунків, що заводились для ОСОБА_3 ; проведених або видалених касових операцій з внесення або отримання готівкових коштів ОСОБА_6

29.04.2020 року рішенням правління №04/29-07 затверджений Порядок формування та ведення баз даних про вкладників у АТ «Ідея Банк».

Відповідно до розділу 2 Порядку, база даних складається з інформації про вкладників, яка введена до АБС (автоматизована банківська система Б2) банку відповідно до укладених з клієнтами договорів банківського вкладу та банківського рахунку. Дані про вкладника мають бути введені до бази даних АБС в день укладення з вкладником/представником / фізичною особою на користь третьої особи договору банківського вкладу та/або банківського рахунку та відкриття відповідного рахунку.

Розділом 5 Порядку передбачено, контроль за введенням даних клієнтів вкладників здійснюється у три етапи: ??поточний контроль здійснюється при внесенні та звірці даних у АБС Банку відповідальним працівником відділення; ??наступний контроль здійснюється начальником відділення, при перевірці та підписанні справи з юридичного оформлення вкладу (рахунку); - на наступний день після оформлення вкладу відповідальний працівник ВОП Операційного департаменту здійснює загальний контроль, який включає перевірку введених даних відповідно до вимог даного Порядку.

Згідно п. 5.5. розділу 5 Порядку, за достовірність введення інформації про вкладників до бази даних відповідальність несе Операційний департамент та керівники відділень банку в частині належної ідентифікації вкладників та коректного відображення цієї інформації в АБС Б2.

За заявою від 20.06.2023 року, яка підписана адвокатом Бабічем О.І., ТОВ КЕДЦ була проведена експертиза.

Відповідно до висновку експерта КЕДЦ №15170 від 06.10.2023 року за результатами експертизи встановлено, що наданими на дослідження первинними документами та даними бухгалтерського обліку АТ «Ідея Банк» не підтверджується внесення вкладником ОСОБА_3 грошових коштів. Договори строкового банківського вкладу не відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Постанови правління Національного Банку України від 12.11.2003 року №492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспонденських рахунків банків резидентів і нерезидентів» та вимогам Положення «Про облікову політику АТ «Ідея Банк». Питання щодо набуття статусу клієнта ОСОБА_3 відноситься до зобов`язань банку забезпечити належну організацію внутрішньобанківської системи і не відноситься до повноважень експерта-економіста.

Представником відповідача були надані суду посадові інструкції фахівця з обслуговування клієнтів та фахівця з операційно-касової роботи мережі відділень АТ «Ідея Банк».

Як вбачається з посадової інструкції фахівця з обслуговування клієнтів мережі відділень АТ «Ідея Банк», фахівець ОК зобов`язаний, зокрема, здійснювати операції по залученню та обслуговуванню депозитів клієнтів, своєчасно виявляти, оцінювати та здійснювати моніторинг подій операційного ризику, подавати повідомлення про операційні події.

Згідно посадової інструкції фахівця із операційно-касової роботи мережі відділень АТ «Ідея Банк», фахівець ОКР зобов`язаний здійснювати контроль операцій клієнтів щодо наявності в них відповідних індикаторів підозрілості, визначених програмою проведення первинного фінансового моніторингу АТ «Ідея Банк», та виявляти операції, що можуть підлягати фінансовому моніторингу; здійснювати інформування підрозділу фінансового моніторингу Банку (формування повідомлення в у програмному комплексі АБС «Б2» або повідомлення електронною поштою) про виявлені підозрілі фінансові операції (діяльність) клієнта у порядку, визначеному внутрішніми нормативними документами Банку з питань фінансового моніторингу; здійснювати, у відповідності ДО внутрішніх нормативних Банку, оформлення програмними засобами виконання таких банківських послуг, зокрема, як ??прийом та видачу від клієнтів коштів на депозити: ??здійснення операцій, пов?язаних з обслуговуванням грошових переказів ??операції по відкриттю та обслуговуванню поточних рахунків фізичних осіб та юридичних осіб ??операції по відкриттю та обслуговуванню карткових продуктів фізичних та юридичних осіб ??операції по залученню та обслуговуванню депозитів клієнтів; ?приймати та видавати готівку в національній та іноземних валютах по інших операціях на підставі поступлених у касу прихідних та розхідних документів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Положеннями ст. 1058 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 1059 ЦК України, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно ст. 1060 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Судом встановлено, що згідно умов укладених договорів №D-0401/271749 від 16.09.2020 року, №D-0401/271751 від 16.09.2020 року, №D-0401/358147 від 30.09.2020 року, №D-0401/396341 від 07.10.2020 року, сума вкладу повертається вкладнику після закінчення строку вказаного у договорі.

Так, договір №D-0401/271749 від 16.09.2020 року укладений на строк до 16.09.2021 року, договір №D-0401/271751 від 16.09.2020 року укладений на строк до 16.09.2021 року, договір №D-0401/358147 від 30.09.2020 року укладений на строк до 30.09.2021 року, договір №D-0401/396341 від 07.10.2020 року на строк до 07.10.2021 року.

Таким чином, з моменту закінчення строку, на які були укладені вказані договори, у позивача виникло беззаперечне право на отримання суми вкладів.

28.09.2021 року позивач звернувся з заявою до голови правління АТ «Ідея Банк» про повернення грошових коштів відповідно до укладених депозитних договорів, проте жодної відповіді на заяву не отримав.

При цьому суд критично ставиться до тверджень представника відповідача про те, що жодні договори банківських вкладів між сторонами не укладалися, у зв`язку з чим відсутні будь-які зобов`язання, з огляду на наступне.

Положення ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) містять визначення вкладу (депозиту), а саме - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 13 листопада 2003 року № 492 та затвердженої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 » (в редакціїї, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, які передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Пунктом 7 Інструкції передбачено, що договір банківського рахунку, договір банківського вкладу та договір рахунку умовного зберігання (ескроу) укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу можуть укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), який розміщений у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет. Банк зобов`язаний надати клієнту в спосіб, визначений банком і клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем, примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення. Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею відповідного документа або ощадного (депозитного) сертифіката.

Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8 Інструкції, у договорі банківського вкладу обов`язково зазначаються: 1) вид банківського вкладу; 2) сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок; 3) строк зберігання коштів (за строковим вкладом); 4) розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін; 6) інші умови за погодженням сторін.

Розділом IX. Інструкції визначений порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам.

Згідно п. 103 Інструкції, фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок. Банк видає фізичній особі на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок документ згідно з внутрішніми документами банку.

Відповідно до п. 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій, затвердженого постановою Правління НБУ від 3 грудня 2003 року № 516 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), залучення банком вкладів (депозитів) від вкладників підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Також, Верховний Суд неодноразово зазначав, зокрема у постанові від 21 лютого 2024 року у справі № 757/16432/21-ц (провадження № 61-17821св23), що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 135 розділу VI Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України 25.09.2018 № 103 (чинній на момент виникнення спірних правовідносин), банк (філія, відділення) зобов`язаний надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства України, умов договору, внутрішньобанківських правил, правил платіжної системи.

Згідно п. 135 розділу VI Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України 25.09.2018 № 103 (чинній на момент виникнення спірних правовідносин), квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: 1) найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію; 2) дату здійснення касової операції (час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час» - у разі здійснення касової операції в післяопераційний час); 3) підпис працівника банку (філії, відділення)/кваліфікований ЕП працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, може містити електронну печатку банку.

При цьому суд звертає увагу на те, що положеннями п. 14 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України 25.09.2018 року № 103 (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що банк (філія, відділення) згідно із цією Інструкцією, вимогами законодавства України та з урахуванням переліку касових операцій зобов`язаний у Положенні про організацію роботи щодо здійснення касових операцій визначити порядок, зокрема, приймання, видачі, зберігання готівки та інших цінностей, ураховуючи застосування АТМ-систем, внутрішнього переміщення готівки і цінностей між працівниками банку (філії, відділення); роботи каси перерахування, формування готівки для касового обслуговування власних клієнтів; системи контролю за здійсненням касових операцій (у розрізі видів операцій, визначення переліку операцій, що підлягають додатковому контролю, операцій із установленим механізмом контролю з використанням відповідного програмного забезпечення); визначення відповідальних працівників, яким надається право підписувати касові документи, забезпечення схоронності готівки та інших цінностей банку; роботи та застосування депозитної системи.

Крім того, обов`язок здійснювати операції по залученню та обслуговуванню депозитів клієнтів підтверджується посадовими інструкціями фахівця з операційно-касової роботи та фахівця з обслуговування клієнтів мережі відділень АТ «Ідея Банк».

Таким чином, суд доходить висновку, що саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій. При цьому недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2023 року у справі № 308/9488/21 (провадження № 61-11449св23).

Позивачем на підтвердження факту укладення правочинів надано договори банківських вкладів, які засвідчені уповноваженою особою банку, містять підпис начальника відділення - ОСОБА_5 та печатку з реквізитами АТ «Ідея Банк». Крім того, надано квитанції про внесення ОСОБА_3 грошових коштів за цими договорами, які містять дату здійснення касової операції, код отримувача, банк отримувача, загальну суму грошових коштів, підписи та штамп з реквізитами АТ «Ідея Банк».

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт укладення договорів банківських вкладів у письмовій формі, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний повернути грошові кошти за договорами банківських вкладів та нараховані проценти за цими вкладами із спливом строків, визначених у договорах.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати та три проценти річних від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові за весь час прострочення, у тому числі і за час розгляду справи про стягнення основного боргу у судах.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, зокрема у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки факт укладення договорів строкових банківських вкладів позивачем доведено, при цьому банк не виплатив позивачу суми вкладів та нарахованих на них процентів, суд доходить висновку, що наявні підстави для стягнення з банку на користь позивача 3 % річних та інфляційних нарахувань на підставі ст. 625 ЦК України за період з 29.09.2022 року по 25.10.2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, надавши оцінку кожному доказу, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з майновою вимогою.

При цьому позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою -підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270 грн.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за у розмірі 11350 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 27, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) грошові кошти за договорами банківського вкладу №D-0401/271749, №D-0401/271751, №D-0401/358147, №D-0401/396341 у загальні сумі 2 313 000,00 (Два мільйони триста тринадцять тисяч гривень).

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) інфляційне збільшення суми боргу у сумі 669 323,25 (шістсот шістдесят дев`ять тисяч триста двадцять три гривні двадцять п`ять копійок) та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу у сумі 143 912,96 (сто сорок три тисячі дев`ятсот дванадцять гривень дев`яноста шість копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» () на користь держави судовий збір у розмірі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08.04.2024 року.

Суддя Т. С. Журавель