Справа № 308/2230/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., при секретарі Мішко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської із скаргою на бездіяльність посадових осіб Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у не знятті арешту із майна, накладеного постановою серії АЕ №160208 від 13.06.2006.

Скаргу мотивує тим, що він є спадкоємцем свого покійного батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Горінчевської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 28.01.2022 року.

Зазначає, що після смерті батька заявник звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Васюти В.М. із заявою про відкриття спадкової справи на підставі якої зареєстровано спадкову справу, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74813501 від 20.11.2023 року.

Вказує, що нотаріус повідомила його про те, що на житлову квартиру у АДРЕСА_1 , співвласником якої є його покійний батько ОСОБА_2 , накладено арешт на підставі постанови серії АЕ №160208 від 13.06.2006 року, видавником якої є ДВС міста Ужгород.

Відповідні відомості про накладення арешту також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2024 року №363670139, згідно якої 26.06.2006 року Першою ужгородською державною нотаріальною конторою зареєстровано постанову серія АЕ №160208 від 13.06.2006 року, видавник ДВС міста Ужгород.

Зауважує, що у подальшому він звернувся до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою від 10.01.2024 року про скасування відповідного арешту.

У відповідь на дану заяву Відділом ДВС у місті Ужгороді надіслано письмову відмову від 23.01.2024 року №9800 у скасуванні арешту на майно. Така письмова відповідь мотивована тим, що при примусовому виконані виконавчого листа №2-2183, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 17.11.2003 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПТМ «Ужгородтеплокомуненерго» в розмірі 2178,40 грн. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 на підставі постанови серії АЕ №160208 від 13.06.2006 року, видавником якої ДВС міста Ужгород.

Вказує також на те, що у ході розгляду заяви Відділом ДВС у місті Ужгороді встановлено, що у автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП) відсутні відомості про виконавче провадження, оскільки у 2006 році така система не функціонувала, що унеможливлює встановлення підстав завершення даного виконавчого провадження. Відповідно, у Відділу ДВС у місті Ужгороді відсутні підстави та технічна можливість для зняття вказаного арешту та рекомендовано вирішити дане питання у судовому порядку на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, стягувач УЖГОРОДСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ "УЖГОРОДТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО», , перебуває у стадії припинення, проте не ліквідоване.

Заявник наголошує, що він позбавлений можливості подальшого оформлення права власності у порядку спадкування на належну спадкодавцю житлову квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з наявністю арешту, що накладений на підставі постанови серії АЕ №160208 від 13.06.2006 року, видавником якої є ДВС міста Ужгород.

Додатково заявник вказує на ту обставину, що з моменту накладення арешту пройшло вже більше сімнадцяти років, будь-яких нових виконавчих проваджень, які відкриті на підставі виконавчого листа №2-2183, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 17.11.2003 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПТМ «Ужгородтеплокомуненерго» в розмірі 2178,40 грн. на підставі якого накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 не зареєстровано, відповідно стягувач втратив інтерес до даного провадження, або воно було повністю виконано боржником, проте встановити такий факт на даний час не можливо.

На думку заявника, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи викладене, просить суд зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, накладений на житлову квартиру у АДРЕСА_1 , на підставі постанови серії АЕ №160208 від 13.06.2006 року, яка винесена на примусове виконання виконавчого листа №2-2183, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 17.11.2003 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПТМ «Ужгородтеплокомуненерго» в розмірі 2178,40 грн.

Заявник не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник адвокат Михалків Б.С. подав заяву з проханням провести розгляд скарги без їх участі та задоволити таку.

Представник Відділу ДВС у місті Ужгороді у судове засідання також не з`явився та згідно поданого відзиву начальник Відділу просить провести розгляд скарги без їх участі.

У поданому відзиві вказує, що у автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості про виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2183, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 17.11.2003 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПТМ «Ужгородтеплокомуненерго» боргу в розмірі 2178,40 грн., оскільки у 2006 році така система не функціонувала, що унеможливлює встановлення підстав завершення даного виконавчого провадження, а тому у Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді відсутні підстави та технічної можливості для зняття вказаного арешту та рекомендовано вирішити дане питання у судовому порядку на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, звертає увагу на невірно обраний заявником спосіб звернення до суду, зокрема необхідність звернення до суду із позовом про скасування арешту, а не скаргою на бездіяльність державного виконавця.

На підставі наведено, просить суд відмовити у задоволенні скарги.

Представник УЖГОРОДСЬКОГО КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ "УЖГОРОДТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив, заяв чи заперечень не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем покійного батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , що видане виконавчим комітетом Горінчевської сільської ради Хустського району Закарпатської області 28.01.2022 року.

Судом також встановлено, що після смерті батька заявник звернувся до приватного нотаріуса із заявою про відкриття спадкової справи на підставі якої зареєстровано спадкову справу про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74813501 від 20.11.2023 року. Разом з тим, йому було повідомлено про те, що на житлову квартиру у АДРЕСА_1 , співвласником якої є покійний батько скаржника ОСОБА_2 , накладено арешт на підставі постанови серії АЕ №160208 від 13.06.2006 року, видавником якої є ДВС міста Ужгород.

Вказані відомості про накладення арешту також підтверджується наявною у матеріалах спарви інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2024 року №363670139, згідно якого 26.06.2006 року Першою ужгородською державною нотаріальною конторою зареєстровано постанову серія АЕ № 160208 від 13.06.2006 року, видавник ДВС міста Ужгород.

З оглянутого листа головного державного виконавця Відділу ДВС у місті Ужгороді Західного Міжрегіонального управління юстиції від 23.01.2024 року №9800 встановлено, що таким відмовлено ОСОБА_1 у скасуванні арешту на майно ОСОБА_2 .

У вказаному листі також зазначено, що при примусовому виконані виконавчого листа №2-2183, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 17.11.2003 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПТМ «Ужгородтеплокомуненерго» в розмірі 2178,40 грн. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 на підставі постанови серії АЕ № 160208 від 13.06.2006 року, видавником якої ДВС міста Ужгород. Також вказано, що у автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості про виконавче провадження, оскільки у 2006 році така система не функціонувала, що унеможливлює встановлення підстав завершення даного виконавчого провадження.

Судом також досліджено копію постанови серії АЕ №160208 від 13.06.2006 року, видавником якої є ДВС міста Ужгород.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Аналогічні положення містяться і у чинній редакції Закону.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною другою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України Про виконавче провадження підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Представник Відділу ДВС у місті Ужгороді не надав жодних доказів, які б спростували доводи заявника про відсутність заборгованості за виконавчим провадженням, що перебувало на виконанні, як в частині заборгованості, так і в частині можливих виконавчих зборів.

Натомість, представник Відділу ДВС у місті Ужгород підтвердив, що виконавче провадження знищено, а також суд приймає до уваги доводи про те, що строки пред`явлення до виконання виконавчого листа, сплинули.

Законом України Про виконавче провадження не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 вказав, що його батько погасив борг перед стягувачем. Відмовляючи у знятті арешту, державний виконавець не оспорював факт відсутності вказаної заборгованості.

У частині вказівки представника Відділу ДВС у місті Ужгороді у поданому відзиві на невірно обраний скаржником спосіб звернення до суду, зокрема, необхідність звернення до суду із позовом про скасування арешту, а не скаргою на бездіяльність державного виконавця суд зазначає наступне.

Так, підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження" , в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття арешту з нього може звернутись особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії).

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає за доцільне зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

При цьому, суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (більше 17 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що вимоги скарги підлягають до задоволення.

Керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 353, 354, 447-452 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, накладений на житлову квартиру у АДРЕСА_1 , на підставі постанови серії АЕ №160208 від 13.06.2006 року, яка винесена на примусове виконання виконавчого листа №2-2183, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 17.11.2003 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПТМ «Ужгородтеплокомуненерго» в розмірі 2178,40 грн.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.Р. Деметрадзе