Справа № 487/1579/23
Провадження № 2/487/244/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді - Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання - Уманського І.В., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Михайленка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2023 року шляхом поштового відправлення, яке надійшло до суду 21.03.2023, представник АТ «Універсал Банк» - Смиков В.Є. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором надання банківських послуг від 05.07.2019 року у розмірі 11 680,03 грн. та витрати по сплаті судового збору, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, що призвело до виникнення заборгованості.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

31.07.2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Михайленко О.В. подав до суду відзив, відповідно до якого у задоволенні позову просив відмовити.

В обґрунтування викладеної позиції зазначив, що представником позивача не надано доказів які б свідчили про те, що за заявою відповідачки було відкрито поточний рахунок, видано за договором платіжний інструмент (банківську картку), у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання нею такої картки та чи встановлено відповідний кредитний ліміт і на яку суму.

Крім того, представник позивача не надав підписаних відповідачем Умов і правил обслуговування фізичних осіб, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту.

У свою чергу, долучені до позовної заяви Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківсьуих паослуг щодо карткових продуктів, не може свідчити про те, що саме з вказаними умовами була ознайомлена та погодилася ОСОБА_1 , оскільки вони є роздрукованими з сайту позивача, а отже редакція в якій їх було долучено залежить від волевиявлення представника позивача.

Також вказав, що анкета-заява від 05.07.2019 року містить лише анкетні дані ОСОБА_1 , її контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана Анкета не містить даних про розмір виданого кредиту. В анкеті-заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку, строк дії цієї картки. Матеріали справи також не містять доказів, яке рішення було прийнято Банком за заявою відповідача, яка картка їй була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості позивача базується на припущеннях оскільки не підтверджується первинними документами відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», а тому не може бути доказом на підтвердження заборгованості.

Відзив представником відповідача було направлено на адресу позивача зазначену у позовній заяві, а саме АДРЕСА_1 , 06.10.2023 року, згідно поштового відправлення 756, та отримано уповноваженою особою АТ «Універсал Банк» 10.10.2023 року.

Право на подання відповіді на відзив представником позивача реалізовано не було.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві розгляд справи просив провести за його відсутності.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Михайленко О.М. проти задоволення позовної заяви заперечували, посилаючись на обставини викладені у Відзиві.

Суд, заслухавши пояснення відповідача - ОСОБА_1 , адвоката - Михайленка О.М., дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що 05.07.2019 між сторонами укладений кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого Банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У анкеті-заяві зазначено, що позичальник згодна, що ця заява разом із Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а також про ознайомлення з таким договором.

Пунктом 6 анкети-заяви відповідач підтвердив наступне: «Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом (номер ключа), яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором.

Також визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/ удосконаленого електронного підпису».

Будь-яких інших умов кредитування (термін повернення кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості тощо) в анкеті-заяві не зазначено.

В свою чергу, позивач на підтвердження заявлених позовних вимог надав розрахунок заборгованості за Договором №б/н від 05.07.2019, копію анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, Розрахунок заборгованості за договором б/н від 05.07.2019 року, Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Мonobank), затверджених Протоколом № 26 від 03.07.2019, копії документів відповідача.

Так, згідно розрахунку заборгованості за договором від 05.07.2019 року, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» станом на 12.10.2022 року становить 11680,03 грн. та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 11680,03 грн., заборгованість за пенею та за порушення грошового зобов`язання відповідно до розрахунку заборгованості - 0,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини 1 та 2 статті 633 ЦК України).

Оскільки умови договору розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачу і доведені до його відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, анкета-заява не містить інформації на підтвердження наміру позичальника отримати кредитну картку monobank із встановленим кредитним лімітом.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач дійсно отримала кредитну картку та на її рахунок перераховано кредитні кошти.

В анкеті-заяві від 05.07.2019 року сторони не узгодили базову процентну ставку по кредитному ліміту. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності штрафів за порушення зобов`язання.

Отже, банком ініційовано спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до договору про надання банківських послуг.

Разом з тим, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, а саме вчинення сторонами дій щодо виконання умов укладеного договору (відкриття банківського карткового рахунку, перерахування лімітних коштів, користування такими коштами, повернення коштів, тощо) не може бути підставою для висновку про існування у відповідача боргових зобов`язань перед позивачем.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року зроблено наступні висновки про правильне застосування норм права: «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину».

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про такі умови, надані позивачем умови і правила через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору.

При цьому, за приписами частини першої статті 1046, частини другої статті 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей.

Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду від 08.10.2020 в справі № 194/1126/18. Тобто судова практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що матеріали справи не містяь належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем були отримані грошові кошти від позивача.

Крім того, суд зазначає, що долучений до позовної заяви представником позивача розрахунок заборгованості, не є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц, про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної правової норми, бухгалтерський облік господарських операцій, здійснюється на підставі первинних документів, які фіксують факти проведення таких операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 , від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц , від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц.

Доказів неможливості подання вказаних документів до суду з причин, що об`єктивно не залежали від банку, судом не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи доказів виконання чи не виконання сторонами умов кредитного договору та факту порушення ОСОБА_1 своїх зобов`язань, які б призвели до утворення зазначеної у позові заборгованості.

Враховуючи наведене та те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними і допустимими доказами заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його винесення.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк» місцезнаходження: м. Київ вул. Автозаводська, 54/19,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1

Головуючий суддя: І.О.Притуляк