Провадження № 8/754/6/24
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2024 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Сенюта В.О., вивчивши заяву ОСОБА_1 про перегляд за новоявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2023 на адресу Деснянського районного суду міста Києва від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30.07.2020 у справі № 754/16528/19 за ново виявленими обставинами.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.02.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд за новоявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

06.03.2024 на адресу Деснянського районного суду міста Києва, на виконання вказаної ухвали, заявник ОСОБА_1 подав заяву з проханням звільнити його від сплати судового збору, поновити строк для подачі заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, оскільки аналогічна заяву була ним вже подана 21.11.2023, проте ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.12.2023 повернута.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07.03.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд за новоявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Оскільки, заява про перегляд за новоявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишена без руху у зв`язку із тим, що вона не відповідає вимогам ст. 426 ЦПК України. У заяві від 06.03.2024 заявник вказує, що із заявою в порядку ст. 423 ЦПК України звернувся ще 21.11.2023, проте вказана заява визнана неподаною та повернута. Повторно заявник в порядку ст. 423 ЦПК України звернувся 15.02.2024. Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що рішення Деснянським районним судом міста Києва ухвалено 30.07.2020, заявник був присутній при оголошенні вступної та резолютивної частини рішення та приймав участь при розгляді справи. Однак, заявник не вказує конкретно дату відкриття або встановлення нововиявлених обставин, що позбавляє суд можливості встановити початок перебігу строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення. Відсутність зазначення дати відкриття чи встановлення нововиявлених обставин не дозволяє суду перевірити дотримання заявником строків на звернення з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. А також, у заяві від 06.03.2024 заявник просить звільнити від сплати судового збору, оскільки не має доходу та перебуває на лікуванні у зв`язку з отриманою травмою на виробництві. При розгляді даного клопотання про звільнення від сплати судового збору, суддя не вбачає достатніх підстав для його задоволення, оскільки, заявником не надано доказів, які б вказували на незадовільний майновий стан та відсутність інших доходів, в зв`язку із чим не доведено підстав для звільнення його від сплати судового збору, а відтак, зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

На виконання вимог ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 07.03.2024 про залишення заяви без руху, заявником не надано доказів сплати судового збору, натомість - повторно подано заяву з проханням звільнити його від сплати судового збору. Заява мотивована тим, що через скрутний майновий стан він не має можливості сплатити судовий збір. Оскільки не має доходу та перебуває на лікуванні у зв`язку з отриманою травмою на виробництві. На підтвердження наведених обставин заявником долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року.

Дослідивши вищевказану заяву, суд дійшов наступного висновку.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимог заявника про звільнення від сплати судового збору, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може звільнити від сплати судового збору на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, у ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», перераховано вичерпний перелік осіб та умов, за яких суд може відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до даної правової норми, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням, відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно ст. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо), клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Слід вказати на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 19.03.2024 дохід ОСОБА_1 за 2023 рік становив 39258,33 грн. Відомості про розмір доходу отриманого позивачем в 2024 році матеріали справи не містять.

Таким чином, аналіз заяви заявника про звільнення його від сплати судового збору свідчить, що казані обставини, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору. Оскільки в жодній мірі не характеризують майновий стан ОСОБА_1 . До заяви не додано будь-яких доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів призначених для сплати судового збору на момент подання заяви.

Варто зазначити, що відмова у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Статтею 427 ЦПК України встановлено, що до заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 426 цього Кодексу, застосовуються правила ст.185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, судом встановлено підстави для відмови у звільненні заявника від сплати судового збору, вимоги ухвали від 07.03.2024 про залишення заяви без руху вважаються не виконані заявником, а недоліки заяви не усунуті, тому заява вважається неподаною і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Також, суд роз`яснює про те, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за новоявленими обставинами рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - визнати неподаною та повернути.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення та підписання ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 08.04.2024.

Суддя В.О. Сенюта