ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/8052/19 Головуючий суддя І інстанції Горпинич О.В.
Провадження № 22-ц/818/1021/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої внаслідок ДТП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пупишева Деніса Володимировича на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2020 року, у справі № 645/8052/19, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 168003,04 грн. та моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 08 березня 2016 року відповідачка ОСОБА_1 , близько 10 год. 30 хв., керувала технічно справним автомобілем «Nissan Note», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, та рухалась по проїзній частині вул. М. Рибалка в м. Харкові зі сторони вул. Ощєпкова в напрямку вул. Пожарського зі швидкістю приблизно 80 км/год. Проїжджаючи перехрестя вул. М. Рибалка та бул. Б. Хмельницького, відповідачка, через злочинну недбалість, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, не надала перевагу у русі автомобілю «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по бул. Б. Хмельницького зі сторони пр. Олександрівського в напрямку Московського проспекту, та допустила зіткнення з даним автомобілем, чим порушила вимоги п. 16.11 та розділу 33 п/п 2.1 ПДР України.

За вказаним фактом 07 квітня 2016 року до ЄРДР за № 0000242 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, після закінчення досудового розслідування обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 був направлений для розгляду до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Під час розгляду кримінального провадження, стороною потерпілого було заявлене клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи для встановлення дійсної вартості відновлювальних витрат необхідних для ремонту автомобіля. За результатами висновку судової автотоварознавчої експертизи № 25486 від 22.11.1018 року, вартість відновлювального ремонту «Skoda Superb» складає 168003,04 грн. 19 квітня 2019 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України звільнена, кримінальне провадження закрито, цивільний позов залишено без розгляду.

Позивач намагався вирішити питання про відшкодування шкоди в досудовому порядку, однак відповідач повідомляла, що згодна відшкодувати шкоду, але на теперішній час у неї не має коштів. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 168003,04 грн та на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 1780,03 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2023 року клопотання представника відповідача адвоката Пупишева Д.В. про поновлення строку для звернення з заявою про перегляд заочного рішення задоволено та поновлено строк ОСОБА_1 строк на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 строк на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Пупишев Д.В. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, залучити до участі у справі СК «Альфа Гарант», яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в якості співвідповідача. Ухвалити у відповідній частині нове рішення, який стягнути з ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 8003,04 грн та 50000 грн зі СК «Альфа-Гарант». В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що під час слухання даної справи в суді першої інстанції мешкала за місцем реєстрації зі своїм чоловіком та сином, працювала викладачем у ХНАДУ, проте ніхто не сповістив її про слухання справи. Вважає, що судом не було прийнято належних заходів про повідомлення її про місце, дату та час слухання цивільної справи.

Вказує, що її відповідальність перед третіми особами під час настання страхового випадку була застрахована, про що позивач був обізнаний, але ним не було залучено до справи в якості другого відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант», що є порушенням чинного законодавства України.

Вважає, що саме зі страхової компанії підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 50000 грн, а також розмір франшизи 1000 грн.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, за відсутності представника відповідача, належним чином повідомленого про судове засідання, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказаним вимогам оскаржене судове рішення відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував наступним.

З висновку експертного дослідження вбачається, що величина матеріального збитку у розмірі 202 608,20 грн експертом була визначена, як вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля.

В свою чергу, згідно вказаного висновку судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача без урахування коефіцієнта фізичного зносу складає 336 176,53 грн.

Оскільки сума заподіяної позивачу шкоди у розмірі 130 000 грн (ліміт за полісом №200061895) підлягає стягненню з ТОВ «Міжнародна страхова компанія», решта ж суми у розмірі 207 191,73 грн (336 176,53 грн (вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу), 130 000 грн (сума страхового ліміту, що підлягає стягненню з ТОВ «Міжнародна страхова компанія») + 1015,20 грн (вартість проведення експертного дослідження) = 207 191,73 грн) підлягає стягненню з ОСОБА_3 , як з особи, винної у заподіянні шкоди майну позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, які доводами скарги не спростовані.

Доводи скарги про те, що суд першої інстанції не сповістив її про розгляд справи не знайшов свого підтвердження в матеріалах справи та спростовується поштовою відміткою на конверті, з якого вбачається, що судова повістка не була вручена відповідачці з огляду на її відсутність за адресою реєстрації місця проживання, що за змістом норми ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2019 року встановлено, що в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебувала кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, ОСОБА_1 08 березня 2016 року, близько 10 год. 30 хв., керувала технічно справним автомобілем «Nissan Note», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності, та рухалась по проїжджій частині вул. Маршала Рибалко в м. Харкові зі сторони вул. А. Ощєпкова в напрямку вул. Пожарського зі швидкістю приблизно 80 км/год. Проїжджаючи перехрестя вул. Маршала Рибалко та бульвару Богдана Хмельницького, ОСОБА_1 , через злочинну недбалість, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, не надала переваги у русі автомобілю «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по бульвару Богдана Хмельницького зі сторони проспекту Олександрійського в напрямку Московського проспекту, та допустила зіткнення з даним автомобілем, чим порушила вимоги п.16.11 та розділу 33 п/п 2.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п. 16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху». Розділ 33 Дорожні знаки п/п 2.1 знак пріоритету «Дати дорогу» - водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_1 виразилося в тому, що вона, керуючи технічно справним транспортним засобом, не надала перевагу у русі автомобілю, який рухався по головній дорозі та допустила зіткнення з автомобілем ««Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого водій автомобілю «Skoda Superb», ОСОБА_2 , відповідно до висновку судово медичної експертизи № 2286-ая/16 від 28.05.2016 року, отримав закритий крайовий перелом дистального епіфіза лівої променевої кістки без зміщення (шилоподібний відросток променевої кістки), який відноситься до категорії ушкоджень середньої тяжкості, що спричинив тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів, забій м`яких тканин та гематому лівої скронево - тім`яної ділянки, що належить до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 355-А/16, у зв`язку із подіями, які сталися 08.03.2016 року, ОСОБА_2 отримав ушкодження: закритий перелом шиловидного відростка лівої променевої кістки з незначним зміщенням, що належать до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості; закриту легку черепно-мозкову травму, струс головного мозку, що належать до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані ушкодження утворились від травматичної дії тупих предметів, не виключено, що в умовах дорожньо-транспортної події.

Крім того, відповідно до висновку експерта № 470-А/16, у зв`язку із подіями, які сталися 08.03.2016 року, ОСОБА_2 отримав ушкодження: закритий перелом шилоподібного відростка лівої променевої кістки з незначним зсувом, що належать до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості; закриту легку черепно-мозкову травму, струс головного мозку, що належать до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані ушкодження утворились від ударної дії тупих твердих предметів, не виключено, що в умовах дорожньо-транспортної події.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи за № 25486, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Superb», р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП (08.03.2016 року) складає 168003,04 грн..

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звільнено. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрито. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.

Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, який доводами скарги не спростований, що відповідач має відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі 168003,04 грн..

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд відповідно до наявних у справі доказів виходив із вимог ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, та враховував всі обставини вчинення злочину, тривалого порушення майнових прав позивача, глибину страждань позивача, вимоги розумності та справедливості і правильно вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Щодо доводів скарги про субсидіарну відповідальність відповідача.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, які були висловлені вже після ухвалення заочного рішення суду, яке було ухвалено відповідно до іншої правової позиції касаційного суду.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто у субсидіарному порядку.

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що вказані норми матеріального права щодо субсидіарної відповідальності діють в інтересах як потерпілих від страхового випадку осіб, так і осіб, які застрахували свою відповідальність.

Разом з тим, якщо до страхової компанії в межах річного строку не було звернення із заявою про страховий випадок, як це відбулося у даній справі, законних підстав для залучення страхової компанії до розгляду цього спору немає.

Так, підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування (див з цього приводу також правові висновки, які були висловлені у постанові ВП ВС від 11 12 2019 в справі № 465 4287 15 провадження № 14 406 цс 19).

Сторони не надали до суду відповідних доказів на підтвердження звернення до страхової компанії з такою заявою, не були подані також до суду першої інстанції заяви про її залучення до розгляду справи в якості співвідповідача у передбаченому ст. 51 ЦПК України порядку. Тому використання аргументу про незалучення страхової компанії є непослідовною та недобросовісною процесуальною поведінкою, яка за змістом ст. 44 ЦПК України є неприпустимим і тому колегія суддів відхиляє ці доводи скарги.

Таким чином, доводи скарги висновки суду не спростували, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пупишева Деніса Володимировича залишити без задоволення.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 3 квітня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді - І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.