Справа № 204/3406/19
Провадження № 6/204/88/24 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа в рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року у цивільній справі № 204/3406/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа в рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року у цивільній справі № 204/3406/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_2 не надає йому можливості спілкуватися з дітьми (не зважаючи на рішення суду), про місце перебування дітей йому нічого не відомо. Враховуючи вищезазначене, для поновлення виконавчого провадження, просить видати дублікат виконавчого листа. Отриманий раніше та наданий на виконання виконавчий лист виконавчої службою йому не повернутий та відсутній в матеріалах справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року у цивільній справі № 204/3406/19 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їхньому вихованні, шляхом визначення способу участі батька у спілкуванні з дітьми та їхньому вихованні - задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з його малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні і спілкуванні з його малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення графіку побачень. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовлено.

Вказане рішення суду скасоване не було і набрало законної сили 30 квітня 2020 року.

На підставі цього рішення суду, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано відповідні виконавчі листи.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції», заява № 18357/91, від 19 березня 1997 року).

У ч. 4 статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00, § 23).

Враховуючи, що оригінал виконавчого листа №204/3406/19, виданий "29" травня 2020 року, зокрема, про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з його малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втрачено, у зв`язку із чим, стягувач був позбавлений можливості повторно пред`явити виконавчий лист до виконання у законодавчо встановлені строки, суд дійшов висновку про наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа.

За таких обставин, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, в порядку п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд вважає можливим видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа в рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року у цивільній справі № 204/3406/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їхньому вихованні, шляхом визначення способу участі батька у спілкуванні з дітьми та їхньому вихованні - для подальшого виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 18, 76, 77, 81, 182-183, 223, 247, 258-261, 352-355, п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа в рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року у цивільній справі № 204/3406/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - задовольнити.

Видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа в рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року у цивільній справі № 204/3406/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з його малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні і спілкуванні з його малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного графіку побачень: - 01 серпня року з 11:00 до 18:00 в присутності матері з дотриманням режиму дня дітей; - кожної неділі з 11:00 до 19:00 в присутності матері з дотриманням режиму дня дітей.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Самсонова