УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 761/2182/20

провадження № 61-3229ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Андросович Ганною Сергіївною, на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Етранса Шпедіціонс Акціенгезеллшафт», треті особи: Фонд державного майна України, Акціонерне товариство «Українська залізниця» про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

19 січня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Андросович Г. С. подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:

повний текст оскарженого судового рішення складено 11 жовтня 2021 року, апеляційна скарга на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року подана 19 січня 2024 року, тобто після спливу більше одного року з дня складення повного тексту судового рішення;

ОСОБА_1 є позивачем у справі та був повідомлений про розгляд справи, приймав участь у судових засіданнях у справі особисто (16 листопада 2020 року, 18 січня 2021 року, 01 березня 2021 року, 26 травня 2021 року) або через представника (30 липня 2020 року, 10 серпня 2021 року, 30 вересня 2021 року). Крім того, представник позивача - ОСОБА_2 був присутнім 30 вересня 2021 року під час оголошення вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення;

доводи апеляційної скарги не містять посилання на те, що позивач не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, лише послався на те, що повний текст оскарженого судового рішення він не отримував;

апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, виключні випадки для поновлення річного строку на апеляційне оскарження відсутні. Зазначені скаржником обставини не можуть вважатись обставинами непереборної сили, тому відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

05 березня 2024 року адвокат Андросович Г. С. в інтересах ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2024 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження зумовлені внаслідок обставин непереборної сили, оскільки після початку повномасштабного вторгнення 24 лютого 2022 року позивач був змушений екстрено евакуюватися, орендована квартира, де він проживав, частково вигоріла через попадання ворожого снаряду у будинок. Внаслідок цього документи по справі були втрачені, що позбавило позивача на своєчасне подання апеляційної скарги. Ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням права позивача на апеляційний перегляд справи. Апеляційний суд не перевірив дотримання судом першої інстанції порядку вручення судового рішення, представник заявника був присутнім лише під час оголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, повний текст не отримував, у матеріалах справи наявний лише супровідний лист щодо надсилання судового рішення, доказів вручення немає. Недотримання судом першої інстанції норм процесуального права не повинно перешкоджати учасникам справи на доступ до правосуддя, отже права позивача порушені.

Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України).

У частині першій статті 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року у справі № 753/4792/17 (провадження № 61-2722св23) вказано, що «сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. Виключенням з цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, та пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. Установлено, що рішення суду першої інстанції в цій справі ухвалено 30 вересня 2021 року. Апеляційну скаргу на це рішення ОСОБА_2 подав в листопаді 2022 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. При цьому апеляційна скарга подана стороною в справі - відповідачем (позивачем за зустрічним позовом), який був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції. Про пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили відповідач не зазначав. Враховуючи імперативний характер положень частини другої статті 358 ЦПК України та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, але помилився щодо мотивів такої відмови».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 301/2320/15-ц (провадження № 61-9348св22) зазначено, що «з огляду на імперативний характер частини другої статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) та присічність річного строку, визначеного вказаною процесуальною нормою, який поновленню не підлягає, суд позбавлений за таких обставин можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для з`ясування поважності причин пропуску, поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою вказаної особи, поданою після спливу річного строку з дня постановлення оскаржуваного рішення».

Апеляційний суд встановив, що апеляційна скарга на рішення суду від 30 вересня 2021 року подана 19 січня 2024 року з пропуском річного строку на апеляційне оскарження, позивач брав участь у розгляді справи особисто та через представника, представник позивача був присутнім 30 вересня 2021 року під час оголошення вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення, позивач послався лише на те, що повний текст оскарженого судового рішення він не отримував, наведені у скарзі обставини щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження не є обставинами непереборної сили.

За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок, що виключні випадки для поновлення річного строку на апеляційне оскарження відсутні, що має наслідком відмову у відкритті апеляційного провадження.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2024 року у справі № 761/2182/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат