"19" березня 2024 р. Справа № 363/4686/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Мітясова Д.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Сананян О.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2023 року, до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку та за підписом представника позивача - адвоката Санамян О.О., надійшла вказана позовна заява. З урахування заяви від 11 січня 2024 року (надійшла до суду 18 січня 2024 року) про уточнення позовних вимог, позивач просить:

позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

встановити опіку над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Раківка Вишгородського району Київської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач є рідними братом та сестрою по матері. Син відповідачки - малолітній ОСОБА_3 є племінником позивача ОСОБА_1 . Позивач та малолітній ОСОБА_3 все життя проживали разом за однією адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстровані: батько позивача - ОСОБА_4 (дідусь дитини), мати позивача та відповідача - ОСОБА_5 (бабуся дитини) та відповідач. Фактично за даною адресою проживають всі, окрім відповідача, яка за останньою інформацією знаходиться закордоном. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, відомості про батька дитини були записані в актовий запис відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Також, у позовній заяві зазначено, що вихованням дитини займалися дідусь, бабуся та безпосередню участь у вихованні племінника брав і позивач. Відповідач з самого початку не виявляла бажання брати участь у житті дитини, витрачаючи час на влаштування особистого життя. У зв`язку із відсутністю у житті сина матері, він звик до її тривалої відсутності та не виявляв і не виявляє бажання з нею проживати та підтримувати будь-які відносини. Свою байдужість до власної дитини та небажання нести відповідальність за дитину, брати участь у її вихованні, розвитку та забезпеченні, відповідач підтвердила, надавши нотаріально посвідчену заяву від 31.03.2023 зареєстровано за №648, згідно якої відповідач підтвердила, що відмовляється від батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи, що фактично малолітній ОСОБА_3 провів все своє життя з бабою, дідом та дядьком, свого часу бабою - ОСОБА_5 (мати позивача та відповідача) було отримано документи на тимчасове перебування онука ОСОБА_3 в її родині. Позивач бере активну участь у житті племінника, взявши на себе функції батьків щодо виховання дитини, її розвитку та матеріального забезпечення. Позивач вказує, що дід та баба перебувають у віці, коли займатися постійним вихованням дитини тяжко. Згідно Наказу Центру Соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради №100 від 27.04.2023, малолітнього ОСОБА_3 було тимчасово влаштовано у сім`ю позивача та покладено на нього відповідальність за збереження здоров`я та життя дитини. У подальшому, Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 25.05.2023 №320 було вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав

ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 .

За таких обставин, з метою захисту прав та інтересів дитини, позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановлення опіки над малолітнім, призначивши позивача опікуном ОСОБА_3 , оскільки позивач має можливість бути опікуном свого племінника, є дієздатним, має стабільний дохід, до кримінальної відповідальності не притягувався, згідно медичного висновку є здоровим, обмежень для опікунства немає.

Після виконання судом вимог частини шостої, восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 4 вересня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 11:00

7 листопада 2023 року, про що учасників провадження повідомлено у встановленому законом порядку.

4 жовтня 2023 року до суду, засобами поштового зв`язку від представника позивача - адвоката Санамян О.О. надійшла заява про виклик та допит свідків.

У призначене судове засідання з`явився позивач. Інші учасники не з`явилися, при цьому, як вбачається з матеріалів справи, у суду відсутні докази вручення судової повістки про виклик до суду, копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками відповідачу та третій особі.

Вирішуючи питання, щодо можливості проведення підготовчого судового засідання у відсутності відповідача та третьої особи, позивач просив відкласти підготовче судове засідання також у зв`язку із неявкою його представника. У зв`язку із зазначеним, підготовче засідання було відкладено на 14:00 9 січня 2024 року, про що повідомлено учасників провадження, а також судом було розміщено «Оголошення про виклик відповідача ОСОБА_2 до суду на 09 січня 2024 року».

25 грудня 2023 року на електронну адресу суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 , у якій зазначено, що вона обізнана про судовий розгляд справи, проте, у зв`язку із перебуванням за межами території України, не планує повертатися, а тому просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, оскільки обставини, викладені у позові відповідають дійсності, звертаючи увагу суду на підписану нею нотаріально посвідчену заяву від 31.03.2023 про відмову від батьківських прав. До вказаної заяви долучено копію закордонного паспорта особи відповідача з відповідними відмітками.

04 січня 2024 року до суду надійшла заява за підписом заступника міського голови Бучанської міської ради Київської області, про розгляд справи без участі їх представника, у зв`язку з виробничою зайнятістю.

У призначене судове засідання учасники провадження не з`явились, при цьому

09 січня 2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката

Санамян О.О. про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з необхідністю уточнення позовних вимог, оскільки у прохальній частині позову не вірно було зазначено дата народження дитини, що потребує уточнення.

У зв`язку із зазначеним, підготовче засідання було відкладено на 11:00 25 січня

2024 року, про що повідомлено учасників провадження.

18 січня 2024 року до суду представником позивача - адвокатом Санамян О.О. подано заяву про уточнення позовних вимог, зазначивши про допущення технічної помилки у позовних вимогах, а саме у даті народження малолітнього ОСОБА_3 щодо якого позивач просить встановити опіку та позбавити відповідача батьківських прав. До заяви додано докази надсилання її копії іншим учасникам провадження.

Також, цього самого дня позивачем та його представником подано до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності та, оскільки, відповідачем визнано позов, просять ухвалити рішення у підготовчому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказах, відмовившись від клопотання про допит свідків.

Підготовче судове засідання, призначене на 25 січня 2024 року, не відбулося у зв`язку із відсутністю головуючого судді через тимчасову непрацездатність (лікарняний). Наступну дату підготовчого засідання визначено - 09:30 19 березня 2024 року, про що повідомлено учасників провадження.

У призначене підготовче засідання з`явилися позивач та його представник. Інші учасники провадження не з`явилися.

Вирішуючи питання про можливість проведення підготовчого судового засідання, суд враховує наявність у матеріалах справи заяви відповідача про визнання позову, заяву третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області про розгляд справи без участі їх представника, а також наявність у матеріалах справи висновку органу опіки, думку позивача та його представника, які вважали за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні, враховуючи, що відповідач визнає позов.

Так, відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами.

Відповідно до абз. 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки відповідач позов визнала, а визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема дитини, у суду наявні законні підстави для прийняття заяви відповідача від 25 грудня 2023 року про визнання позовних вимог та для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не встановлено.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 18 квітня 2012 року Виконавчим комітетом Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 8. Батьками дитини вказано: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_2 (а.с. 9).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері, яка не перебуває у шлюбі та за відсутності заяви батька (а.с. 25).

Як убачається із Наказу №100 від 27 квітня 2023 року Центру соціальних служб Бучанської міської ради Управління соціальної політики «Про припинення тимчасового перебування малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в родині громадянки ОСОБА_5 та влаштування до родини ОСОБА_1 », розглянувши службову записку начальника відділу служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_7 від 27.04.2023, припинено влаштування малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сім`ї громадянина ОСОБА_5 та тимчасово влаштовано і передано вказану малолітню дитину до сім`ї громадянина ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідальність за збереження здоров`я і життя дитини покладено на ОСОБА_1 . Визнано таким, що втратив чинність наказ №86 від 05.04.2023 «Про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в родину громадянки ОСОБА_5 » (а.с. 10).

Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради від 25.05.2023 №320, розглянувши звернення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 04.04.2023 №2688/12.1-07, вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Бучанської міської ради (додаток до рішення №320 від 25.05.2023), вказаний орган, ретельно вивчивши питання, діючи виключно в інтересах дитини, вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Як убачається із вказаного висновку, орган опіки та піклування Бучанської міської ради встановив, що дитина тривалий час проживає із дядьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дідусем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 . Матір дитини, громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явилася, надала нотаріально завірену заяву від 31.03.2023, зареєстровану в реєстрі за № 648 про відмову від батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, згідно заяви від 31.03.2024, яка посвідчена нотаріально та її зареєстровано у реєстрі за №648, ОСОБА_2 , повністю розуміючи вимоги чинного законодавства України щодо викладеного нижче, усвідомлюючи значення своїх дій та розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психологічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, підтвердила, що відмовляється від батьківських прав щодо свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Як вбачається з характеристики, складеної директором Комунального закладу «Синяківський хіміко-технологічний ліцей - заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів №15» Бучанської міської ради Київської області В.Пасальської та класним керівником ОСОБА_8 , ОСОБА_3 навчається у вказаному закладі з 2018 року, коли прийшов у перший клас. Проживає у неповній сім`ї. Вихованням ОСОБА_3 займається дядько

ОСОБА_1 , який бере активну участь у житті дитини, цікавиться успіхами дитини, підтримує тісний зв`язок з класним керівником та бере активну участь у житті класу. Мама не приходить, не з`являється у школі, не цікавиться дитиною. Фізичний розвиток учня відповідає віковим нормам. За час навчання зарекомендував себе як старанний, працелюбний, уважний учень. Має середній рівень знань. Навчається не в повну міру своїх сил. Потребує контролю з боку дорослих. Має довільну зорову, слухову пам`ять, добре запам`ятовує учбовий матеріал. Виявляє логічне та творче мислення, але на уроках не активний. Може вчитися краще, але не виявляє до цього бажання. Вчасно виконує домашнє завдання. До виконання класних доручень ставиться відповідально. Бере активну участь у житті ліцею та класу. Скромний, веселий, товариський, самостійний. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями (а.с. 21)

Згідно довідки, виданою лікарем Комунального некомерційного підприємства «Бучанський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_9 ,

ОСОБА_3 на огляд до педіатра звертається у супроводі бабусі ОСОБА_5 та рідного дядька ОСОБА_1 (а.с. 22).

Згідно Акту депутата Бучанської міської ради на звернення заявника(ці) про встановлення факту фактичного місця проживання ОСОБА_1 , 14.07.2023 проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого встановлено, що власником об`єкту нерухомості за вказаною адресою є ОСОБА_4 та, на підставі родинних відносин, проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 23). Вказане також підтверджується довідкою №П 14940 від 14.07.2023 (а.с. 20).

Відповідно до витягу № П-09076 від 08.05.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 24).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/003534174 від 08.05.2023, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 17.07.2012 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 26).

З копії паспорта відповідача для виїзду за кордон встановлено, що нині вона перебуває за межами території України (а.с. 53-57).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с. 27, 28).

Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного Кодексу України та Цивільного Кодексу України.

Таким чином, вирішуючи питання про позбавлення відповідача - ОСОБА_2 батьківських право щодо її сина - ОСОБА_3 , суд враховує таке.

У статті 7 СК України встановлено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншим міжнародними договорами України,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта статті 155 СК України).

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно із пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною другою статті 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З урахуванням наявних у матеріалах справи належних, допустимих та достовірних доказів, досліджених судом, їх достатньо, щоб дійти висновку про доведеність позивачем обставини, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні дитини необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, байдуже ставиться до подальшої долі свого сина, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, які суд вважає винятковими обставинами в розумінні 6 принципу Декларації прав дитини та які дозволяють зробити висновок про наявність реального порушення прав дитини, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України.

Так, відповідач позовні вимоги визнала та не заперечує, щодо позбавлення її батьківських прав. Будь-які докази, які б свідчили про те, що мати бере активну участь у житті дитини, у матеріалах справи відсутні.

Щодо вирішення питання про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його опікуном, суд враховує таке.

Згідно частин першої та другої статті 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною.

Відповідно до частини четвертої статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

За змістом статті 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно із частиною четвертою статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Статтею 64 ЦК України встановлено, що опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

Як встановлено судом, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним племінником позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивача та відповідача, а також копією свідоцтва про укладення шлюбу матері позивача та відповідача з батьком останнього (а.с. 4-6 ).

Ряд доказів у їх сукупності достовірно свідчать про те, що мати дитиною не цікавилася та не цікавиться, у зв`язку з чим малолітнього ОСОБА_3 було спершу передано на виховання бабусі, а з 31.03.2023 відповідач ОСОБА_2 відмовилася від своїх батьківських прав щодо сина - ОСОБА_3 , який постійно проживав та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дідом ОСОБА_4 , бабою ОСОБА_5 та дядьком ОСОБА_1 , якому передано на виховання малолітнього та, який взяв на себе батьківський обов`язок, опікується дитиною, дбає про її здоров`я, навчання, безпеку, фізичний та психічний розвиток.

Так, наявні у матеріалах докази свідчать про те, що саме вказані особи опікувалися малолітнім ОСОБА_3 , а мати дитини - ОСОБА_2 добровільно залишила сина, самоусунулась від її виховання та не приймала жодної участі у житті дитини, перебуває за межами території України та не має наміру повертатися.

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» вбачається, що позивач ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості немає та в розшуку не перебуває (а.с. 14).

Згідно висновку про стан здоров`я ОСОБА_1 , складеного Комунальним некомерційним підприємством «Бучанський центр первинної медико-санітарної допомоги» 29.06.2023 - ОСОБА_1 протипоказань для опікунства не має (а.с. 15,16).

Згідно довідки від 30 червня 2023 року № 3052, ОСОБА_1 з 29 березня

2022 року перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України (а.с 19).

Як убачається з довідки про доходи, виданої Національною гвардією України від

28 червня 2023 року № 135 за період з 01 квітня 2022 року по 30 червня 2023 року, ОСОБА_1 , працюючи на посаді старшого сапера, отримує заробітну плату (а.с. 17).

Згідно службової характеристики на солдата ОСОБА_1

(Г-054975) старшого сапера 2-го відділення інженерних загороджень взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти групи сил підтримки військової частини НОМЕР_2 , за період проходження військової служби зарекомендував себе з позитивної сторони, дисциплінований, врівноважений, працездатний та перспективний (а.с. 18, 19).

Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу (частина перша статті 244 СК України).

Опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування

(частина перша стаття 249 СК України).

Таким чином, враховуючи позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітній ОСОБА_3 , який потребує піклування, враховуючи родинні відносини між позивачем та дитиною, бажання позивача бути опікуном дитини та відсутність обставин, передбачених статтями 212 СК України, статтею 64 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність встановлення над малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опіки, призначивши опікуном його дядька ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 7, 150, 164, 165, 167, 212, 243, 244, 249 СК України, статтями 58, 63, 64 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-89, 200, 206 247, 259, 263-265, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна, - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

Встановити піклування над малолітньою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначити його піклувальником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 01 квітня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації:

АДРЕСА_1 ;

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області, , юридична адреса: Київська обл., м. Буча,

вул. Б.Хмельницького, 5/5- А;

Суддя О.П. Лукач