БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1314/24, cправа № 361/6732/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«15» лютого 2024 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Бас Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати автомобіль марки «TOYOTA CAMRY» (реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, чорного кольору, VIN код НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , чорного кольору), спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки TOYOTA CAMRY» (реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, чорного кольору, VIN код НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 ) вартістю 125 850 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимог зазначається, що 26 жовтня 1985 року Підлісненською сільською радою Козелецького району Чернігівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

За час перебування у шлюбі сторонами у 2013 році придбано легковий автомобіль марки TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, чорного кольору,

VIN код ТЗ НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_3 .

Відповідно до проведеної експертної оцінки Приватного підприємства «Енергомакс» від 09 серпня 2023 року вартість вищевказаного автомобіля становить 251 700 грн. 00 коп. З підстав визнання рухомого майна спільним сумісним майном подружжя та його поділу позивач звернулася до суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня

2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірний транспортний засіб.

01 листопада 2023 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, яку суд розцінює як заяву про зміну предмету позову, в якій просить: - визнати у порядку визнати автомобіль марки «TOYOTA CAMRY» (реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, чорного кольору, VIN код НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , чорного кольору), спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; - стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частити автомобіля марки «TOYOTA CAMRY» (реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, чорного кольору, VIN код НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , чорного кольору) в сумі 125 850 грн. 00 коп.; - стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 166 грн. 05 коп., витрати на проведення незалежної оцінки в сумі

500 грн. 00 коп., та витрати правову допомогу у розмірі 4 000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Безштанько С.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із статтею 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 1985 року у Підлісненській сільській раді Козелецького району Чернігівської області зареєстровано шлюб між сторонами у справі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу № НОМЕР_5 .

Відповідно до інформації, наданої Головним сервісним центром МВС від 19 жовтня

2023 року, 27 грудня 2013 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY» 2010 року випуску, VIN код НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку про вартість майна від 09 серпня 2023 року, складеного Приватним підприємством «Енергомакс», ринкова вартість транспортного засобу марки «TOYOTA CAMRY» 2010 року випуску, VIN код НОМЕР_2 , становить

251 700 грн. 00 коп.

Відповідно до частини першої статей 3, 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У загальному розумінні захист цивільних прав необхідно розуміти як передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. У кожній конкретній справі позивач на власний розсуд обирає спосіб (способи) захисту його порушеного, оспорюваного чи невизнаного права.

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 369 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною третьою статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

З огляду на зазначені норми матеріального права, за загальним правилом, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Отже, спільне майно подружжя можна поділити шляхом встановлення режиму спільної часткової власності або встановлення режиму приватної власності на конкретну річ для кожного з подружжя (поділити в натурі).

Предмет спору у даній справі є рухомим майном та одночасно неподільною річчю.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Зі змісту частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) випливає, що: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Відповідні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від

08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, провадження № 14-182цс21, від 22 вересня

2022 року у справі № 125/2157/19, провадження № 14-40цс21.

У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 299/2490/16-ц, провадження № 61-19516св19, зазначено, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з частиною другою статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19, провадження № 61-16632св20, сформульовано правовий висновок про те, що принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

Відповідно до копії квитанції від 12 лютого 2024 року № 0.0..1

ОСОБА_1 внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 125 860 грн.

00 коп.

Щодо вартості майна, що підлягає поділу, то його вартість необхідно визначати з дійсної вартості на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, провадження № 14-40цс21).

Суд виходить з вартості спірного транспортного засобу, який підлягає поділу, що встановлена звітом про незалежну оцінку від 09 серпня 2023 року. Отже, вартість спірного транспортного засобу, що підлягає поділу, встановлена й така обставина не потребує додаткової оцінки доказів.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», 2010 року випуску, чорного кольору, VIN код НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

З урахування висновків суду по суті позовних вимог підстави для існування заходів забезпечення позову відсутні.

У матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем витрат на проведення незалежної оцінки та витрат на професійну правничу допомогу.

Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 332 грн. 10 коп. За заяву про забезпечення позову позивачем також сплачено судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. Таким чином стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 868 грн. 90 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», 2010 року випуску, чорного кольору, VIN код НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», 2010 року випуску, чорного кольору, VIN код НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію 1/2 частини вартості спільного майна подружжя автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», 2010 року випуску, чорного кольору, VIN код НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 125 860 (сто двадцять п`ять вісімсот шістдесят) грн. 00 коп., внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок Броварського міськрайонного суду Київської області на підставі квитанції № 9332-9418-2364-6897 від 12 лютого 2024 року.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн. 90 коп.

Скасувати захід забезпечення позову, вжитий ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року у виді накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», 2010 року випуску, чорного кольору, VIN код НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О.Василишин