СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/239/24
ун. № 2-1421-1/06
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року суддя Святошинського районного суду м.Києва Єросова І.Ю., розглянувши заяву державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби м.Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2024 р. старший державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби м.Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Каплуновська М.О. звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною заявою у якій просить вирішити питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування вказує, що у відділі перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_1 відкрите відповідно до виконавчого листа №2-1421-1/06 від 31.05.2006 виданого Святошинським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.05.2006 р. і до досягнення дитиною повноліття. 08.03.2024 р. до відділу надійшла заява представника стягувача адвоката Безелюк І.С. про укладення мирової угоди в процесі виконання рішення.

Судом встановлено, що 31.05.2006 р. Святошинським районним судом м.Києва видано виконавчий лист №2-1421-1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

12.12.2013 р. постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа №2-1421-1/06 від 31.05.2006 виданого Святошинським районним судом м.Києва.

09.01.2024 р. між стягувачем та боржником на стадії виконання рішення суду укладено мирову угоду.

Згідно п. 3 мирової угоди, сторони домовились, що боржник в рахунок повної сплати заборгованості по аліментах передає у власність стягувача, а стягувач приймає від боржника, належне боржнику на праві особистої приватної власності нерухоме майно об`єкт житлової нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Каплуном Ю.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.05.2002 р. №1530, зареєстрованого в Бюро 11.06.2002 р. за реєстровим №5879.

Згідно п. 3.2. мирової угоди, ця мирова угода є підставою для реєстрації права власності на квартири АДРЕСА_1 , що визначено у п.3 мирової угоди, за стягувачем.

Перевіривши матеріали заяви та безпосередньо саму мирову угоду, суд дійшов висновку, що мирова угода, на умовах запропонованих сторонами, задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 434 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини другої статті 207 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь - якій стадії судового процесу.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її.

За матеріалами справи, сторони не скористались таким наданим їм правом під час примусового виконання рішення суду.

Крім того, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди вбачається, що сторони у справі шляхом укладення мирової угоди здійснити перехід права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на стягувача у справі ОСОБА_1 , тобто умови мирової угоди не направлені на врегулювання спору, а є вимогою про перехід права власності на нерухоме майно, тоді як предметом спору, за яким укладена мирова угода, є стягнення аліментів.

При вирішенні питання щодо визнання мирової угоди суд звертає увагу сторін, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд при здійсненні судочинства не може підміняти собою інші органи, зокрема органи, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють державну реєстрацію, а судові рішення не можуть підміняти посвідчення правочинів, зокрема, щодо переходу права власності на нерухоме майно.

Окрім того, суд вважає, що дана мирова угода не відповідає вимогам закону так як умови мирової угоди залежать від інших обов`язкових факторів, таких як: оформлення нерухомого майна з державною реєстрацією, з`ясування наявності заборони відчуження нерухомого майна, його застави, прав на нього третіх осіб, та інших обставини, які не можуть бути з`ясовані судом під час вирішення питання про визнання мирової угоди, укладеної в межах провадження про стягнення аліментів.

Оскільки, судом встановлено, що мирова угода за умовами якої боржник передає особі у рахунок повного погашення заборгованості по аліментах нерухоме майно, яке не було предметом судового спору, не відповідає вимогам закону та виходить за межі предмету позову, позаяк залежать від багатьох інших факторів, як наприклад: оформлення нерухомого майна з обов`язковим нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією, з`ясування наявності заборони відчуження нерухомого майна, його застави, наявність прав на нього третіх осіб, та інших обставин, які не можуть бути з`ясовані судом під час вирішення питання про затвердження мирової угоди, укладеної в межах виконавчого провадження.

Також слід зазначити, що ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" передбачена можливість набуття стягувачем у свою власність нерухомого майна боржника.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 434, 207,260,352-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби м.Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, залишити без задоволення.

У спільній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І.Ю.Єросова