Справа № 161/1149/24
Провадження № 2/161/1430/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ленічевої Н.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі відповідач, ПрАТ «СК «Уніка»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (далі третя особа, ОСОБА_2 ), про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 23.11.2023 року о 00:35 год. в с.Одеради по вул.Центральній, керував автомобілем марки «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Wolkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 .В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2023 року №161/20941/23, ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1, 139 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Позивач вказує, що є власником пошкодженого ОСОБА_2 транспортного засобу Volkswagen Passat, НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування з лімітом відповідальності за майнову шкоду у 160 000,00 грн., а також за договором добровільного страхування з лімітом відповідальності 250 000,00 грн.

Позивач вказує, що на власне замовлення провела експертизу завданого збитку її автомобілю, в результаті чого встановлено, що автомобіль вважається фізично знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту перевищує його ринку вартість до ДТП. Вартість автомобіля до ДТП становить 323 777,00 грн., а його залишків після ДТП 128 871,00 грн.

Звернувшись до відповідача позивач отримала страхове відшкодування у розмірі 138 788,58 грн., яке вважає заниженим.

Посилаючись на вищевикладене, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 21 211,42 грн.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив повністю. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що договір добровільного страхування не поширюється на дані відносини, оскільки ОСОБА_2 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до п.4.2.21 договору є підставою для невідшкодування шкоди страховиком.

Щодо виконаного на замовлення позивача висновку судового експерта відповідач заперечує, вказуючи на належність висновку оцінювача ТОВ «СЗУ Україна».

Третя особа у письмових поясненнях позовні вимоги заперечила. Узагальнені доводи цього учасника справи фактично відтворюють відзив відповідача.

В судове засідання сторони не прибули.

Представник позивача у письмовій заяві просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, а також, в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, зробив заяву про надання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення у справі.

Представник відповідача у письмовій заяві просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги заперечує.

Представник третьої особи у письмовій заяві просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги заперечує.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 23.11.2023 року о 00:35 год. в с.Одеради по вул.Центральній, керував автомобілем марки «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Wolkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 .В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2023 року №161/20941/23, ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1, 139 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.13-14).

Позивач є власником пошкодженого ОСОБА_2 транспортного засобу Volkswagen Passat, НОМЕР_2 (а.с.12).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування з лімітом відповідальності за майнову шкоду у 160 000,00 грн. та франшизою 1 000,00 грн., а також за договором добровільного страхування з лімітом відповідальності 250 000,00 грн (а.с.15-16).

З матеріалів справи слідує, що позивач на власне замовлення провела експертизу завданого збитку її автомобілю, в результаті чого встановлено, що автомобіль вважається фізично знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту перевищує його ринку вартість до ДТП. Вартість автомобіля до ДТП становить 323 777,00 грн., а його залишків після ДТП 128 871,00 грн (а.с.21-47).

Звернувшись до відповідача позивач отримала страхове відшкодування у розмірі 138 788,58 грн., що сторонами не заперечується.

При цьому визначаючи такий розмір страхового відшкодування відповідач керувався звітом ТОВ «СЗУ Україна» про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 27 грудня 2023 року №31415, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля до ДТП становить 286 681,05 грн. (а.с.118-128).

Відповідач у відзиві також вказує, що вартість залишків автомобіля була визначена ним на підставі «висновку вартість придатних залишків № _____________, складеного ТОВ «СЗУ Україна»» у розмірі 136 892,47 грн., але відповідних доказів суду не надав.

У зв`язку з цим, а також з врахуванням франшизи у розмірі 1 000,00 грн., страховиком була здійснена виплата у розмірі 138 788,58 грн. (276 681,05 136 892,47 1 000,00).

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Сторонами не заперечується, що вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість до ДТП, а отже він вважається фізично знищеним, а сума страхового відшкодування визначається як різниця у вартості автомобіля до ДТП та вартості його залишків після ДТП, в межах ліміту відповідальності страховика.

При цьому у заяві про зменшення позовних вимог позивач фактично не наполягає на визначенні страхового відшкодування за договором добровільного страхування відповідальності, а просить суд стягнути відповідну різницю, що виникла, на його думку, за договором обов`язково страхування у розмірі 21 211,42 грн. (160 000,00 грн. ліміт 138 788,58 грн. виплаченого відшкодування).

Спір між сторонами фактично полягає у визначенні вартості автомобіля до і після ДТП, з приводу чого суд зазначає таке.

Частинами першою третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши надані сторонами докази, зокрема висновок судового експерта Демидюка В.Т. від 11 грудня 2023 року та звіт про оцінку ТОВ «СЗУ Україна» від 27 грудня 2023 року, суд дійшов висновку, що слід взяти до увагу саме висновок судового експерта, оскільки останній був попереджений при кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, а оцінювач ТОВ «СЗУ Україна» про таку відповідальність не попереджався, тому за якість, повноту та об`єктивність виконаної ним оцінки відповідальності не несе.

Також слід визнати надуманими міркування відповідача, що судовий експерт безпідставно використав в яких вихідних даних відомостей з періодичного довідника «Бюлетень автотоварознавця» від 31 жовтня 2023 року, оскільки такі доводи не ґрунтуються не на методиці оцінки, ні на чинному законодавстві, а є власним і довільним уявленням відповідача про методи та форми оцінки транспортних засобів. Чому ж саме бюлетень авторознавця, який виданий 31 жовтня 2023 року, в той час як ДТП сталося у листопаді 2023 року, є неактуальним, відповідач суду так і не пояснив.

Недоречними суд знаходить і доводи відповідача про неповідомлення страховика про проведення огляду автомобіля, оскільки сам відповідач, здійснюючи свій власний огляд автомобіля, про такий позивача не повідомляв. Ні в звіті про оцінку, ні в акті огляду автомобіля від 05 грудня 2023 року аварійним комісаром не зазначено про проведення такого за участю когось з учасників ДТП, власників автомобілів та/або їх представників.

Слід також зазначити, що посилаючись на встановлену ним вартість залишків автомобіля у розмірі 136 892,47 грн. відповідач жодних доказів на підтвердження цієї обставини суду не надав.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що саме висновок судового експерта, який був замовлений позивачем, найбільш точно та об`єктивно визначає ринкову вартість автомобіля до та після ДТП, і саме цей висновок суд бере за основу вирішуючи справу, відхиляючи при цьому звіт про оцінку, який виконаний на замовлення відповідача. Різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП за цим висновком становить 194 906,00 грн. (323 777 128 871).

В такому випадку, на підставі п.12.1 ст.12, ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також з врахуванням ліміту відповідальності страховика за договором обов`язкового страхування у 160 000,00 грн. та встановленого розміру франшизи у 1 000,00 грн., розмір страхового відшкодування повинен був становити 159 000,00 грн., в той час як відповідач сплатив 138 788,58 грн. У зв`язку з цим, недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 20 211,42 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, задовольнивши позов частково.

На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1 154,15 грн. (1 211,20 грн. мінімальної ставки судового збору х (20 211,42 / 21 211,42)).

Судовий збір у розмірі 638,80 грн. (1 860,00 1 211,20) є надмірно сплаченим, оскільки позивач зменшила позовні вимоги, тому, на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», його слід повернути позивач з Державного бюджету України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.141, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 20 211,42 грн. (двадцять тисяч двісті одинадцять гривень сорок дві копійки).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 154,15 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят чотири гривні п`ятнадцять копійок).

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 638,80 грн. (шістсот тридцять вісім гривень вісімдесят копійок), який внесений згідно квитанції АТ «Укрпошта» від 22 січня 2024 року №. Оригінал цієї квитанції залишити в матеріалах справи.

Рішення суду набирає законної сил після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачем у справі є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», м. Київ, вул. Олени Теліги, 6В, .

Третьою особою у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Повне судове рішення складено та підписано 03 квітня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк