Дата документу 03.04.2024 Справа № 337/6531/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/6531/23 Головуючий у 1-й інстанції: Котляр А.М.
Провадження №22-ц/807/838/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника, адвоката Кущ Євгена Євгеновича, ОСОБА_2 , представника, адвоката Ярошенко Олександра Олеговича на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в особі представника, адвоката Ярошенко О.О. звернулися до суду з позовом до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 . Після смерті померлої залишилась спадщина, зокрема, 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 21 травня 1995 року (1/2 частку), видане Ленінською районною радою м. Запоріжжя та 1/6 частку квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 17 вересня 2010 року восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Право власності на 2/3 частини квартири зареєстровано за ОСОБА_3 29 вересня 2010 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Після смерті матері ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини щодо спадкового майна у період, визначений статтею 1270 ЦК України, вони не звернулися, оскільки були поважні перешкоди (причини), які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними, а саме через повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну. ОСОБА_2 з родиною жила та працювала у місті Дружківка Донецької області, яке розташоване поблизу міста Бахмут (45 км), тобто в тих місцях, які були в безпосередній близькості від надактивних бойових дій. Через наближеність місця проживання до активних бойових дій, ОСОБА_2 була вимушена виїхати з України в березні 2022 року і зараз вона тимчасово проживає в Німеччині. Позивач ОСОБА_1 також виїжджав з м. Запоріжжя за кордон у червні 2022 року. Таким чином звернутися до нотаріуса до 05 травня 2022 року позивачі можливості не мали. Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачі посилаються на неврегульованість порядку реалізації права на спадкування під час дії воєнного стану.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просили суд: визначити їм додатковий строк тривалістю у три місяці, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили, на подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , представник, адвокат Кущ Євген Євгенович, ОСОБА_2 , представника, адвоката Ярошенка Олександра Олеговича подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника, адвоката Кущ Євгена Євгеновича є те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову дійшовши помилкового висновку про відсутність поважних причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та не взяв до уваги обставини, на які позивачі посилалися при зверненні до суду. В даному випадку рішення суду фактично спрямоване на позбавлення ОСОБА_1 та його сестри права на майно, а саме частину квартири, яку отримали їх батьки, та на яку вони мають законне право. Посилаючись на п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» № 164 від 28 лютого 2022 року, який почав діяти 06 березня 2022 року, було встановлено, що на час дії воєнного стану, перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється, та на роз`яснення з цього приводу на його звернення в усній формі нотаріуса Восьмої державної нотаріальної контори, а тому вважав, що строк на подання заяви про прийняття спадщини в нього не сплив. 01 червня 2022 року він виїхав за межі України і лише 29 червня 2022 року зазначений пункт 3 був повністю змінений та виявилося, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови в її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку на прийняття спадщини. Отже, на момент спливу строку на прийняття спадщини - 05 травня 2022 року, так і на момент виїзду ОСОБА_1 з країни - 01 червня 2022 року, строк прийняття спадщини був повністю зупинений до закінчення воєнного стану, а тому він не міг передбачити, що він його пропустить. Водночас, зазначив, що Територіальна громада м. Запоріжжя в особі ЗМР в своїй письмовій заяві просили ухвалити рішення на розсуд суду, відповідно до вимог чинного законодавства, це означає, що відповідач не наполягав на відмові у позові.

Узагальненими доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 , представника, адвоката Ярошенка Олександра Олеговича є те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову дійшовши помилкового висновку про відсутність поважних причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та не взяв до уваги обставини, на які позивачі посилалися при зверненні до суду. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини є військова агресія, внаслідок якої позивачі були вимушені змінити місце проживання і залишити Україну в березні 2022 року. Суд не взяв до уваги, що в березні 2022 року відбувалося блокування банками кредитних лімітів та карткових розрахунків, відсутність палива на АЗС, встановлена комендантська година, всі нотаріальні контори були закриті. Позивачка вимушена була виїхати за кордон, оскільки це була евакуація з місця активних бойових дій. Теоретично позивачка могла звернутися до консульської установи, як зазначив суд в оскаржуваному судовому рішенні, але суд першої інстанції не взяв до уваги вік позивачки ОСОБА_2 , якій в 2022 році виповнилося 66 років, існування мовного бар`єру, вона є непрацездатною особою, тому переїзд для неї до Німеччини є фізично важким та матеріально складним.

Як на поважність причин заявник посилається на неодноразові зміни в законодавстві щодо припинення (продовження) строку подачі заяви про прийняття спадщини, обмеженість можливості отримувати оперативну інформацію щодо зміни порядку вчинення нотаріальних дій та обчислення строків в умовах воєнного стану. Вважає, що сукупність даних обставин має бути визнано поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, при цьому ця сукупність виникла, виключно через війну. Посилаючись також на постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» за № 164, яка 06 березня 2022 року доповнена пунктом 3, яким установлено, що на час дії воєнного стану, перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється, пункт якого 28 квітня 2022 року доповнено та установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Таким чином, станом на 05 травня 2022 року строк звернення ОСОБА_2 до нотаріуса був зупинений. На звернення ОСОБА_5 до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори за консультацією, йому було підтверджено, що строк прийняття спадщини зупинено на період воєнного стану, а заяви про прийняття спадщини необхідно буде подати протягом трьох місяців після закінчення режиму воєнного стану, про що він повідомив своїй сестрі, яка продовжувала перебувати за кордоном. Водночас, просить врахувати, що дії сторони відповідача не були направленими на отримання у власність територіальної громади частки родинної квартири позивачів. Враховуючи відсутність заперечень відповідача, у суду не було підстав визнавати поважними причини пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 та його представник, адвокат Кущ Є.Є., територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явилися, на адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_1 , адвоката Кущ Є.Є надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просять апеляційні скарги задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Кущ Є.Є., територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у задоволенні позову про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведено, що вони з об`єктивних причин були позбавлені можливості звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску ОСОБА_2 , ОСОБА_1 строку звернення із заявою про прийняття спадщини після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду надано не було. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , кожний окремо не довели наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали їм, будучи обізнаними про смерть матері, подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, визначений частиною першою статті 1270 ЦК України, що у силу статті 81 ЦПК України є їх процесуальним обов`язком. Посилання позивачів на повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну, перебування їх за кордоном, не є поважними причинами пропуску позивачами строку для подання заяви по прийняття спадщини.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у місті Запоріжжі померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , видане Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 09 листопада 2021 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 925 (а.с.14).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дітьми померлої матері, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про народження НОМЕР_4 , свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с.20-22).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), номер витягу 74312393, дата видачі 12 жовтня 2023 року, наданого Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою, спадкова справа після померлої ОСОБА_3 не заводилась (а.с.15).

На момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, сформованого суддею Хортицького районного суду м. Запоріжжя Котляр А.М. 01 лютого 2024 року (а.с.38).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з:

- 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , видане Ленінською районною радою м. Запоріжжя 21 травня 1995року.

- 1/6 частки цієї ж квартири, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданому 17 вересня 2010 року Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою. Зазначену частку квартири вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Загальна частка спадкового майна становить 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 .

Право власності на 2/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_3 було зареєстрована за ОСОБА_3 29 вересня 2010 року, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 19).

Заповіту ОСОБА_3 не залишила.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є двоє її дітей, позивачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . 19.03.2022 року ОСОБА_2 виїхала за межі території України 20.03.22, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті (а.с.24).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_1 виїхав за межі території України 10.06.2022 року, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті (а.с.25).

Позивачі не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 , що останніми не заперечується.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.

Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, та у подальшому неодноразово продовжувався і триває до сьогодні.

На час відкриття спадщини 05.11.2021 року для її прийняття відповідно до ст. 1270 ЦК України був визначений строк шість місяців.

З введенням 24.02.2022 року воєнного стану прийнято постанову Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану".

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" в редакції постанови КМУ №209 від 06.03.2022 року установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" в редакції постанови КМУ №480 від 19.04.2022 року установлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.05.2023 року №469 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" виключено.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 року у справі №676/47/21 дійшов висновку, що законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як "зупинення перебігу строку на прийняття спадщини" та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини, а п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Даний висновок в силу положень ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 , ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_3 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У справі, яка є предметом апеляційного перегляду встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 своїм майном не розпорядилася.

Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а строк для її прийняття, встановлений ст. 1270 ЦК України, закінчився через шість місяців з дня відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 , з огляду на те, що положення п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 про зупинення перебігу цього строку на час воєнного стану, застосуванню не підлягають.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 з родиною жила та працювала у місті Дружківка Донецької області, яке розташоване поблизу міста Бахмут (45 км) , тобто в тих місцях, які були в безпосередній близькості від активних бойових дій. Через наближення місця проживання до активних бойових дій, ОСОБА_2 була вимушена виїхати з України евакуаційним потягом 18 березня 2022 року, а 20 березня 2022 року перетнула кордон, тобто ще до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_2 (а.с. 24 зворот). До теперішнього часу остання тимчасово проживає в Німеччині.

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що в квітні 2022 року він звертався до восьмої Запорізької нотаріальної контори за консультацією і йому було підтверджено, що строк прийняття спадщини зупинено на період воєнного стану, а заяву про прийняття спадщини необхідно буде подати протягом трьох місяців після закінчення режиму воєнного стану. Вказану інформацію він повідомив сестрі, яка перебувала за кордоном

У зв`язку з окупацією частини Запорізької області ОСОБА_1 також був вимушений виїхати з міста Запоріжжя, а 01 червня 2022 року перетнув кордон, що підтверджується копією паспорта (а.с. 25).

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, норми матеріального права, а також правові висновки Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що доводи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які є спадкоємцями першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_3 , з приводу поважності ними строку для прийняття спадщини, а саме введення в країні воєнного стану та реального існування загрози життю позивачів та їх родини, пов`язаного із військовою агресією рф проти України, проживання їх на території в безпосередній близькості від активних бойових дій, вимушеність виїхати з України за кордон, відсутності в певний час доступу до нотаріальних реєстрів, неодноразова зміна законодавства стосовно прийняття спадщини в період дії воєнного стану, обмеженість можливості отримувати оперативну інформацію щодо зміни порядку вчинення нотаріальних дій та обчислення строків в умовах воєнного стану є поважними. Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України надати позивачам додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком на три місяці, не надавши належної оцінки конкретній ситуації, яка склалася в Україні, не врахувавши позицію позивачів, які до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини вимушені були евакуюватися з місця свого проживання, оскільки поблизу велися активні бойові дії.

При цьому колегія суддів зауважує, що відповідач по справі - територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради подала на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просила ухвалити рішення на розсуд суду, відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, відповідач не надав заперечень проти позову в цілому або проти окремих його обставин. Дії сторони відповідача не були направленими на отримання у власність територіальної громади частки родинної квартири позивачів, які є співвласниками даної квартири, кожний по 1/6 її частині.

З огляду на зазначені вище обставини, на думку колегії суддів, виключали можливість звернення в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивачів - ОСОБА_3 . Колегія суддів вважає, що зазначені причини є поважними та пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивачів на вчинення цих дій. Запровадження військового стану в спірний період є загальновідомим фактом.

Також суд враховує ту обставину, що пройшов незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняттям спадщини, з врахуванням, на їх думку зупинення перебігу цього строку у зв`язку із введенням воєнного стану, та подачею зави про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Більш того, позивачі вважали, що діють у відповідності до вимог чинного законодавства, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", розуміючи для себе, що строк для прийняття спадщини продовжений та вони є єдиними спадкоємцями своєї матері, діяли узгоджено щодо вирішення питання про прийняття спадщини у вигляді квартири, співвласниками якої вони вже є наразі.

На думку колегії суддів, подання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 позову про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті їх матері є єдиним ефективним способом захисту права позивачів на спадщину на національному рівні у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який національні суди зобов`язані практично забезпечувати відповідно до ст. 1 цієї Конвенції та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Крім того, з огляду на однозначні положення ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України про виникнення у спадкоємців права на спадщину з моменту смерті спадкодавця, у ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , з урахуванням наведених ними переконливих мотивів у позові, виникло "законне сподівання" в успадкуванні прав на нерухоме майно від їх померлої матері через визначення в судовому порядку додаткового строку на прийняття спадщини. Таке "законне сподівання" входить до поняття "майно", вільне володіння яким захищається ст. 1 Першого протоколу Конвенції (про ознаки "законного сподівання" зазначено у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26 червня 2014 року, які застосовуються у даній справі).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачами не доведено поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки у спадкоємців були об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, тому причини пропуску встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними.

Суд першої інстанції не врахував, та помилково вважав, що зазначені позивачами обставини не були перешкодою для звернення кожного з них з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, а вказані ними причини пропуску строку для прийняття спадщини є не поважними, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку з чим, доводи апеляційних скарг, про поважність причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини, заслуговують на увагу та дають підстави для висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника, адвоката Кущ Євгена Євгеновича, апеляційна скарга ОСОБА_2 , представника, адвоката Ярошенко Олександра Олеговича підлягають задоволенню, а рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2024 рокускасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , представника, адвоката Ярошенка Олександра Олеговича про визначення додаткового строку для прийняття спадщинипісля смерті матері тривалістю три місяці.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Кущ Євгена Євгеновича, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника, адвоката Ярошенко Олександра Олеговича задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2024 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , представника, адвоката Ярошенко Олександра Олеговича про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_6 ) додатковий строк тривалістю три місяці, починаючи з моменту набрання рішення суду законної сили, на подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_7 ) додатковий строк тривалістю три місяці, починаючи з моменту набрання рішення суду законної сили, на подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 05 квітня 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.