Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 квітня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Маняка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, третьої особи.

15.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що через вживання ОСОБА_2 наркотичних речовин спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2021.

З їх спільною малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач не проживає та не спілкується, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, у вихованні участі не приймає, не надає матеріальної допомоги.

Виходячи з викладеного позивач просив:

- шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27.06.2020 року Ужгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №279 розірвати;

- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не надала.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради при вирішення спору просив врахувати висновок №53/17/01-12 від 31.01.2024 року.

Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2023 справу передано на розгляд на судді Голяні О.В.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.11.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Пояснення в судовому засіданні

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представником позивача адвокатом Студеняк О. подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони захисту, позов підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Оскільки відповідач, яка з 16.11.2023 утримується в ДП «Криворізька установа виконання покарань (№ 3), була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання шляхом вручення судових документів під розписку адміністрацією місця утримання (ч.7 ст. 130 ЦПКУкраїни), пояснень не надала, як і не виявила бажання прийняти участь у справі, в тому числі в режимі відеоконференції, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у зв`язку із неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

03.04.2019 року у сторін по справі народилася спільна дитина ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.04.2019 року, виданого Ужгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Його батьками записані: батько ОСОБА_1 ; мати ОСОБА_4 .

27.06.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено актовий запис №279, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.04.2019 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьком, що стверджено довідкою про реєстрацію місця проживання особи та копією будинкової книги.

Відповідно до наказу ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед» №159-КТР від 12.04.2019 року, ОСОБА_1 , оператору автоматичної лінії підготовки та паяння електрорадіоелементів на друкарських платах служби виробництва надано відпустку по догляду за дитиною з 15.04.2019 року по 03.04.2022 до сповнення дитині 3-х років. Підстава: заява ОСОБА_1 , свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 від 09.04.2019 року.

Відповідно до декларації №0001-665А-КХ00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказано, що законним представником пацієнта являється батько ОСОБА_1 .

З заяви лікаря педіатра ОСОБА_5 від 06.11.2023 року вбачається, що догляд за хворою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює його батько ОСОБА_1 .

З довідки закладу дошкільної освіти № 36 загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області № 208 від 06.11.2023 вбачається, що з першого дня перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в садочку (вересень 2021) ним опікується лише батько. З мамою дитини вихователі не знайомі.

Із змісту висновку виконавчого комітету Ужгородської міської ради №53/17/01-12 від 31.01.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав випливає, що, враховуючи інтереси дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачем перед судом не ставилося.

Оцінка Суду.

Щодо вимоги про розірвання шлюбу.

Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

А частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки з серпня 2021 і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим.

За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін.

Щодо позбавлення батьківських прав.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Також слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Суд констатує, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , впродовж тривалого проміжку часу, позаяк не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Дитиною опікується батько ОСОБА_1 . Відповідачка бажання приймати участь в судовому засіданні, в тому числі в режимі відео конференції, не виявила, своєї позиції щодо позбавлення її батьківських прав не висловила.

Також суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , 03.04.2019 року, незважаючи на те, що така вимога не була заявлена позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27.06.2020 року Ужгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №279.

Позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.

Зобов`язати ОСОБА_1 відкрити на ім`я дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем народження дитини.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ЄДРПОУ 42858487.

Повний текст рішення суду виготовлено 03.04.2024.

Суддя О.В. ГОЛЯНА