Справа №296/2579/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Савченко Т.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Гойдик Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ ЗАЯВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір платежу аліментів з 1/3 частини всіх видів його доходів до 1/5 частини, які стягуються з нього на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27.10.2016 р. на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.10.2016 р стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частин з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.08.2016 року і до її повноліття.

Позивач вказує, що з часу присудження аліментів істотно погіршився стан його здоров`я, він має ряд хронічних захворювань.

Також позов мотивований тим, що 22.12.2020 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 , від шлюбу в них народилась донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посилається на те, що на його утриманні перебуває малолітня донька та дружина, яка не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Вказав, що з ними проживає і неповнолітня донька ОСОБА_7 від попереднього шлюбу - ОСОБА_8 , яка також перебуває на його утриманні.

Позивач зауважує, що його дружина ОСОБА_7 та її неповнолітня донька від попереднього шлюбу мають ряд хронічних захворювань, на лікування та реабілітацію яких необхідні значні кошти.

Крім того, зазначив, що дружина навчається в ІНФОРМАЦІЯ_7 на контрактній основі, що також потребує грошових витрат на оплату навчання.

Наведені обставини на переконання позивача свідчать про те, що суттєво змінився його сімейний стан, у зв`язку з чим зменшилась його можливість сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Вказав, що на даний час аліменти на утримання доньки стягуються в розмірі 17435,51 грн, який він вважає завеликим і вважає, що для забезпечення потреб доньки доцільним є зменшити розмір аліментів до 1/5 частки від усіх його доходів до досягнення дитиною повноліття.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

07.04.2023 року на підставі ухвали судді Корольовського районного суду м. Житомира справу було передано до Богунського районного суду м. Житомира за підсудністю.

Ухвалою судді від 04.05.2023 року було відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

31.05.2023 р від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі (Том № 1 а.с. 63-76).

В обґрунтування заперечень проти позову вказала, що обставини, наведені позивачем у позовній заяві, є безпідставними та не підтверджені доказами. Зауважила, що позивач свідомо до матеріалів справи не долучив докази на підтвердження погіршення стану матеріального забезпечення, так як його щомісячний дохід військовослужбовця значно підвищився, що свідчить про покращення його матеріального стану.

Пояснила, що оцінка обставинам, викладеним позивачем щодо погіршення стану його здоров`я, вже надавалась судом під час ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки.

Щодо лікування та реабілітації дружини ОСОБА_2 зазначила, що її захворювання не мають хронічного, систематичного характеру, є профілактичними оглядами, окрім того, нинішня дружина позивача є діючим військовослужбовцем за контрактом, яким держава забезпечує безкоштовне лікування, хоча позивач долучив виписки з приватних медичних закладів.

Не долучені позивачем докази про оплату ним навчання ОСОБА_7 , якими можуть бути чеки, квитанції, платіжні доручення тощо. Разом з тим, позивач зазначає період оплати навчання з 2019 р по 2023 р, хоча шлюб був укладений 22.12.2020 р.

ОСОБА_1 зауважує, що твердження позивача про утримання доньки нинішньої дружини від попереднього шлюбу є безпідставним, оскільки вона не його донькою, не усиновлена ним, в ОСОБА_8 є батько, який зобов`язаний утримував свої доньку, відомості про позбавлення батьківський прав останнього до матеріалів позовної заяви не долучені.

Додатково у відзиві відповідачка вказала, що їх спільна з позивачем донька є дитиною з інвалідністю - цукровий діабет типу І, важка форма, яка потребує постійного догляду та лікування, контролю за станом її здоров`я, особливого харчування, додаткового догляду за тілом. Влаштуватись на роботу відповідачка не має можливості, оскільки донька потребує постійного догляду з її сторони. Вона отримує виплати на дитину з інвалідністю в розмірі 2887,60 грн щомісячно та аліменти, які стягуються з відповідача, що є єдиним джерелом на утримання доньки.

Крім того, вказала, що позивач вводить суд оману, зазначаючи суму щомісячних аліментів, які з нього відраховуються за місцем проходження служби в розмірі 174353,51 грн, оскільки вказаний розмір аліментів був виплачений лише в лютому 2023 року.

Відповідачка просить врахувати, що вона не має власного житла, разом з донькою тимчасово проживають в квартирі знайомих, вона вимушена нести додаткові витрати на утримання собаки, яку подарував доньці позивач.

З огляду на викладене, вважає, що обставини, наведені позивачем в позовній заяві, голослівними, не підтвердженими доказами, а відтак підстави для зменшення розміру аліментів відсутні.

Ухвалою суду від 04.07.2023 року, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідачки - адвоката Гойдик Т.Л. і витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_8 відомості, на якій формі (очна-заочна) навчається студентка групи 391з ОСОБА_7 ; довідку про оплату за навчання за період з 2019 по 2023 рік; інформацію про те, чи перебуває студентка ОСОБА_7 в академічній відпустці в зв`язку з народженням дитини і якщо так, то протягом якого періоду (із зазначенням дат); витребувано з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» довідку про надходження на банківський (картковий) рахунок IBAN НОМЕР_1 клієнтці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 27 жовтня 2016 року по дату відкриття провадження у справі №296/2579/23 переказів з ІНФОРМАЦІЯ_8 з призначенням платежу (Том №1 а.с. 180).

24.07.2023 р ОСОБА_2 направив до суду відповідь на відзив на позовну заяву (Том № 1 а.с. 208-210), в якій вказав, що наведені у відзиві на позов обставини не відповідають дійсності. Зауважив, що його родина складається з 4 чоловік - він, дружина, донька ОСОБА_9 та донька дружини від попереднього шлюбу. Біологічний батько ОСОБА_8 сплачує аліменти за рішенням суду, проте їх розмір є недостатнім для її утримання.

Зауважив, що відповідачка є працездатною особою, не має права використовувати кошти на утримання дитини не за призначенням, а на власні потреби, зокрема, купувати собі косметичні засоби, утримувати собаку, яку він не купував, купувати цигарки та винаймати собі адвокатів. З приводу обстежень та лікування доньки ОСОБА_4 зазначив, що всі вказані процедури вона може проходити безкоштовно за пред`явленням його посвідчення учасника бойових дій. Санаторне лікування надається державою безкоштовно, натомість відповідач не має бажання оздоровлювати дитину з інвалідністю та піклуватись про її стан здоров`я. Додатково вказав, що відповідачка з неповнолітньою дитиною зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 . В решті викладеного відповідь на відзив аналогічна зі змістом позовної заяви.

Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Ухвалою суду від 25.07.2023 року, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача - продовжено строк для надання відповіді на відзив та долучення доказів по справі (Том № 1 а.с. 223).

27.07.2023 р. на виконання вимог ухвали суду від 04.07.2023 р. ІНФОРМАЦІЯ_8 направив інформацію, яка була витребувана судом (Том № 1 а.с. 227-229).

02.08.2023 р ОСОБА_1 направила заперечення на відповідь на відзив (Том № 1 а.с. 236-244). Зазначила, що обставини, наведені позивачем у відповіді на відзив на позовну заяву, є необґрунтованими та безпідставними. Наголосила, що наведені позивачем доводи, як підстави для зменшення розміру аліментів, не підтверджені доказами. Відповідачка вказала, що позивач не підтвердив, що вона використовує кошти, які вона отримує на доньку, не за потребою, а у власних цілях. Чеки про придбання нею косметики, як зауважив ОСОБА_2 , не є косметичними засобами, а призначені лікарем -дерматологом для комплексного лікування шкіри та слизової оболонки дитини, хворої на цукровий діабет. З приводу заперечення позивачем придбання собаки, зауважила, що це спростовується змістом переписки з донькою ОСОБА_4 .

Окремо звертала увагу суду на твердження позивача про необхідність лікування дитини з інвалідністю в державних поліклініках по посвідченню учасника бойових дій, натомість він, його нинішня дружина, яка також є діючим військовослужбовцем, донька ОСОБА_9 , та донька дружини від попереднього шлюбу, проходять огляди та профілактичні процедури в приватних клініках. Щодо твердження позивача про небажання їхати з донькою на санаторне лікування зауважує, що позивач є батьком дитини і не позбавлений можливості раз на рік оздоровити дитину без присутності матері.

Відповідачка в запереченнях на відповідь на відзив вказує, що позивач взагалі не цікавиться життям доньки ОСОБА_4 , йому невідомі не тільки засоби та процедури, необхідні для її догляду, а й місце її фактичного проживання, яке він зазначає: АДРЕСА_1 , натомість згідно висновку Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1286 від 20.11.2019 р. визначено місце проживання доньки разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 .

На думку відповідача, ОСОБА_2 не цікавиться життям, лікуванням та розвитком дитини з інвалідністю, надає суду неправдиву інформацію з метою маніпулюванням судом.

10.08.2023 р ІНФОРМАЦІЯ_8 на виконання вимог ухвали суду від 04.07.2023 р направив документи, які були витребувані судом (Том №2 а.с.1-3).

На виконання вимог ухвали суду від 04.07.2023 р АТ КБ «ПриватБанк» 28.08.2023 р направив запитувані документи (Том №2 а.с. 9-29).

31.08.2023 р ОСОБА_2 направив додаткові пояснення (Том № 2 а.с.31-33), в яких вказав, що його фінансовий стан значно погіршився, змінився його сімейний стан, він утримує неповнолітню доньку, дружину та доньку дружини від попереднього шлюбу, які мають проблеми зі здоров`ям. Вважає, що відповідач повинна працювати, щоб себе утримувати, він ніколи не наполягав на утриманні нею собаки, не обмежується лише виплатою аліментів, добровільно додатково він та його мати допомагають ОСОБА_4 . Натомість відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною. Просить врахувати вказані обставини під час ухвалення рішення по справі

29.09.2023 р ОСОБА_2 направив заяву про розгляд справи без його участі (Том №2 а.с. 37), позовні вимоги підтримує, просить задоволити.

ОСОБА_1 09.10.2023 р направила заперечення на письмові пояснення (Том №2 а.с.44-48), в яких вказала, що сам факт створення нової сім`ї позивачем не тягне за собою погіршення його матеріального становища. Навпаки матеріальне становище позивача значно покращилось, що підтверджується довідкою про його грошове забезпечення та відомостями з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області про придбання позивачем в період з 2018 р. по 2022 р. декількох транспортних засобів. На думку відповідачки жодна з наведених позивачем підстав погіршення його матеріального становища не підтверджена фактичними доказами.

З приводу тверджень позивача щодо перешкод у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_1 вказує, що у випадку правдивості викладеного, батько дитини не позбавлений права на звернення до суду з позовом про встановлення режиму спілкування з донькою. Допомога зі сторони бабусі не може братися до уваги в контексті даної справи. Крім того, наполегливе прагнення позивача на оздоровлення дитини, він може реалізувати самостійно.

Ухвалою суду від 05.02.2024 р. здійснено перехід до розгляду даної цивільної справи в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 27 лютого 2024 року (Том № 2 а.с.70).

24.02.2024 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2024 року (Том №2 а.с.81).

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі (Том № 2 а.с.37).

В судовому засіданні з розгляду справи по суті відповідачка та її представник - адвокат Гойдик Т.Л. заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених в заявах по суті справи.

Представник відповідачки додатково наголосила, що наявність підстав, з яких раніше присуджений розмір аліментів може бути зменшений, позивачем не доведено. За наведених стороною відповідача обставин аліменти, які стягуються з позивача в розмірі 1/3, обумовлений тим, що донька з дитинства має важке невиліковне захворювання, має статус дитини з інвалідністю, потребує постійного догляду, посиленого харчування, контролю за станом здоров`я зі сторони матері. Щомісячно відповідачка витрачає значну суму коштів на придбання ліків, підтримуючих та гігієнічних засобів, посиленого харчування. Зміна сімейного стану позивача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а позивач не довів, що кошти з його грошового забезпечення після сплати аліментів не можуть забезпечити належний рівень життя його нової родини.

В свою чергу відповідачка пояснила, що захворювання доньки протягом значного проміжку часу потребувало її постійну присутність та необхідність бути поряд, у разі потреби надати відповідні ліки. Протягом певного періоду часу вона щодня разом з донькою відвідувала школу у зв`язку з необхідністю систематично контролювати її стан, рівень цукру в крові, за потреби - терміново робити уколи інсуліну, підтримувати та допомагати дитині в період нападів діабетичної коми, узгоджувати індивідуальне харчування в шкільній їдальній, тому була вимушена залишити роботу і здійснювати догляд за донькою. Не заперечувала, що мати позивача допомагає матеріально, оскільки розмір аліментів, які сплачував позивач, не був достатнім для покриття всіх потреб дівчинки протягом тривалого часу, коли аліменти він сплачував у меншому розмірі. Разом з тим, наведена обставина не впливає саме на обов`язок батька здійснювати належний рівень матеріального забезпечення доньки. Вказала, що щомісячні витрати на утримання доньки, включаючи харчування, медикаменти, одяг, розвиток дитини, шкільне і канцелярське приладдя, підтримуючі засоби становить від 15000,00 до 20000,00 грн, що залежить від стану її здоров`я. Додатково вказала, що аліменти з позивача стягуються в частці від його доходу, тобто якщо зменшиться дохід позивача, пропорційно зменшиться і сума аліментів. Просила відмовити в задоволенні позову.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Том № 1 а.с. 80).

Згідно з рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 27.10.2016 р задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.08.2016 року і до повноліття дитини (Том №1 а.с. 8-9), яке постановою Житомирського апеляційного суду від 07.12.2016 року в цій частині залишено без змін (Том №1 а.с. 10-14). Рішення судів щодо визначення розміру аліментів мотивовано тим, що дитина має захворювання ендокринної системи (цукровий діабет), потребує постійного лікування, їй надано статус дитини з інвалідністю, мати дівчинки перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та отримує допомогу на дитину з інвалідністю, батько працює офіцер-комендантом у ІНФОРМАЦІЯ_10 враховано розмір заробітної плати, який складав 10692 грн; наявність в нього хронічних захворювань, перебування під диспансерним наглядом, відсутність інших утриманців.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ

Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

За правилами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.

В статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 зазначено, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Отже, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Позивач, в разі звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, повинен довести, що не зможе утримувати свою неповнолітню доньку на належному рівні та несе непропорційні його доходам певні необхідні надмірні додаткові витрати, тобто що його майновий стан після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів з урахуванням розміру його доходів на день розгляду цього спору погіршився.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що підставою для зменшення розміру аліментів, які з нього стягуються на підставі судового рішення, є те, що він одружився, у повторному шлюбі в нього народилась друга донька, також в нього на утриманні знаходиться неповнолітня донька від попереднього шлюбу дружини. Дружина не працює, навчається на контрактній основі. Він та члени його родини мають проблеми зі здоров`ям та потребують додаткових грошових витрат. Вважає, що наведені обставини свідчать про те, що його матеріальне становище змінилось, що є підставами для зміни розміру аліментів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо сімейного та матеріального становища отримувача аліментів - матері дівчинки ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира та отримує допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 року (Том № 1 а.с. 101). Наведене свідчить, що захворювання дівчинки є постійним.

Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , затвердженого рішенням міськвиконкому №1286 від 20.11.2019 року, місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з матір`ю ОСОБА_1 .

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що відповідно до характеристики загальнооствітньої школи №22 ім. В.М. Кавуна протягом дня показники цукру дитини коливаються - то піднімаються, то падають до критичних, мама реагує на вимоги вчителя, систематично тримає на контролі стан здоров`я дитини протягом уроків, у разі його погіршення миттєво з`являється в школі, ОСОБА_1 кожного ранку узгоджує меню для доньки в їдальні (Том № 1 а.с. 246).

Наведене на переконання суду вказує на те, що дівчинка потребує догляду і контролю зі сторони матері, що фактично унеможливлює для матері мати постійну роботу.

При цьому, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, а судом не здобуто достатніх та переконливих доказів, що відповідачка витрачала аліменти не за цільовим призначенням, тобто не на потреби дитини, на свої власні чи інших осіб, як і не підтверджено неналежне виконання матір`ю обов`язків щодо догляду, лікування та оздоровлення дитини, а також створення перешкод у спілкуванні батька з донькою, на що посилався позивач.

Згідно матеріалів справи позивачка не працює, оскільки донька потребує постійного догляду, відповідачка проживає з донькою, в іншому шлюбі не перебуває, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність в неї на праві власності рухомого чи нерухомого майна.

Отже, матеріальне та сімейне становище отримувачки аліментів з часу їх присудження не змінилось.

Щодо зміни сімейного становища платника аліментів

Матеріалами справи підтверджується, що 22.12.2020 р. ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5 (Том № 1 а.с.21). Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилась донька - ОСОБА_11 , що підтверджується змістом свідоцтва про народження (Том № 1 а.с. 23).

Отже, сімейне становище позивача змінилось.

Також матеріалами справи підтверджується, що разом з позивачем та його нинішньою дружиною проживає неповнолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - донька дружини від попереднього шлюбу.

В заявах по суті справи позивач посилався на те, що батько ОСОБА_13 сплачує аліменти на її утримання в мінімальному розмірі, що є недостатнім для її належного забезпечення, а тому саме він бере участь в її матеріальному забезпеченні, що впливає на його спроможність сплачувати аліменти на утримання його власної доньки ОСОБА_4 .

Суд констатує, що позивачем не доведено, що він має зобов`язання з утримання ОСОБА_13 , обов`язок з утримання якої в першу чергу покладається на її батьків, як і не доведено, що саме він безпосередньо сплачує власні кошти на її утримання, беручи до уваги те, що на її утримання, серед іншого, сплачує аліменти її біологічний батько і вона проживає з матір`ю, яка має власні доходи.

При цьому суд звертає увагу, що біологічна донька позивача ОСОБА_10 не може бути поставлена в гірше становище в порівнянні з дитиною, матеріальне забезпечення якої здійснюють обоє власних батьків.

Згідно матеріалів справи дружина позивача ОСОБА_7 , сержант військової служби ІНФОРМАЦІЯ_10, з 08.07.2021 р по 03.03.2024 р перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення останньою 3-річного віку (Том №1 а.с. 37).

В період з 2019 р по 2022 р ОСОБА_7 навчалась в ІНФОРМАЦІЯ_7, на контрактній основі, загальна сума оплати за навчання становить 31450,00 грн (Том № 1 а.с. 38).

Станом на день ухвалення рішення дружина позивача ОСОБА_7 завершила навчання, що не потребує додаткових витрат, декретна відпустка по догляду за дитиною до досягнення останньою трьохрічного віку також закінчилась, відповідно до умов трудового законодавства вона мала стати до роботи, а відтак наведені позивачем обставини не мають правового значення для вирішення спору, оскільки вони втратили актуальність на момент ухвалення даного рішення.

Щодо стану здоров`я платника аліментів та членів його родини

Згідно медичної документації приватної клініки «Медібор», КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходила лікування щодо алергічного контактного дерматиту (Том № 2, а.с. 54-61), що не є хронічним захворюванням.

Зі змісту долучених до матеріалів справи медичних висновків з приватного медичного центру «Медібор», Обласного медичного центру вертебрології і реабілітації» Житомирської обласної ради вбачається, що ОСОБА_7 , дружина позивача, проходила в 2023 році обстеження та курс консервативного й фізіотерапевтичного лікування (Том № 1 а.с. 29-30).

Згідно чеків приватного медичного центру «Оксфорд Медікал» Рудік Алла Миколаївна пройшла плановий огляд лікаря гінеколога та оплатила встановлення внутрішньоматкового контрацептиву (Том № 1 а.с. 36, 61).

На підтвердження погіршення стану здоров`я членів родини позивача ним долучені чеки про оплату медичних послуг, серед яких, перлинні ванни, масажі, підводні душ-масажі, бішарові ванни, душ-шарко, фіточай, аромотерапія, вихрові ванни (Том № 1 а.с. 32-35), зі змісту яких неможливо встановити, кому надавались такі послуги, хто здійснював оплату за них, як і не підтверджено їх призначення лікарем.

Крім того, на переконання суду, характер такого лікування є разовим, не має постійного чи періодичного характеру, як і розмір витрат, які позивач поніс та планує понести у зв`язку з цим.

Також суд зазначає, що при визначенні розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 судом враховувся стан здоров`я позивача, наявність в нього певних захворювань.

Разом з тим, суду не надані докази, що з моменту присудження аліментів стан здоров`я платника аліментів суттєво погіршився.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позивачем на їх підставі не доведено погіршення його стану здоров`я або членів його родини, не доведено, що вони мають такі захворювання, які потребують систематичного дороговартісного лікування, у зв`язку з чим позивач немає можливості брати участь в матеріальному забезпеченні доньки від попереднього шлюбу в розмірі, визначеному судом.

Щодо зміни матеріального становища платника аліментів

Визначаючи розмір аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_2 , суд виходив з розміру його грошового забезпечення станом на 2016 рік, яке становило 10692 грн на місяць.

Відповідно до довідки про доходи № 43 від 02.06.2023 р, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2 займає посаду командира батальйону забезпечення НП та у період з грудня 2016 р (з часу, коли з позивача на підставі судового рішення почали стягуватись аліменти) по травень 2023 р розмір нарахованої заробітної плати склав 1822152,01 грн, утриманий військовий збір 27270,40 грн, відраховані аліменти в суми 465952,64 грн , що не становить 1/3 частину від заробітку (Том №1 а.с. 161-163).

Так, зі змісту даної довідки вбачається, що аліменти почали утримуватися із доходів ОСОБА_2 , починаючи з грудня 2016 року, виходячи із нарахованого доходу близько 11000,00 гривень на місяць (у період з грудня 2016 року по лютий 2017 року аліменти стягнуті в розмірі 50% від заробітної плати, що було обумовлено наявністю заборгованості за час, протягом якого позов про стягнення аліментів перебував на стадії судового розгляду). В подальшому аліменти утримувались в розмірі близько 3500,00 гривень на місяць.

Розмір доходу позивача, починаючи з грудня 2016 року, поступово збільшувався від приблизно 11000,00 грн до 18000,00 грн, який був нарахований включно по лютий 2022 року, відповідно збільшувалась і сума стягнутих аліментів, які за лютий 2022 року склали 5832,81 грн.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введений воєнний стан, який неодноразово був продожений і діє на даний час.

Починаючи з березня 2022 року грошове забезпечення, яке отримував позивач, оскільки є військовослужбовцем, значно збільшилось, при цьому зі змісту зазначеної довідки вбачається, що аліменти, які стягувались з доходу відповідача не відповідали частці, яка підлягала стягненню від заробітку - 1/3, який був нарахований, що напевно обумовлено тим, що позивачу нараховувались види грошового забезпечення, з яких аліменти не утримуються.

Так, за березень 2022 року позивачу нарахований заробіток 52619,02 грн (утримані податки (військовий збір) - 727,50 грн), аліменти утримані в розмірі 7593,94, що становить 15% від заробітку, а не 1/3 частину (33,3%); за квітень 2022 року нараховано 52630,78 грн (утримані податки (військовий збір) - 789,47 грн) - аліменти 7756,92 грн, що становить 15% від заробітку; за травень 2022 року - 53780,75 грн (утримані податки (військовий збір) - 806,71 грн)- аліменти 7807,23 грн, що становить 15% від заробітку; за червень 2022 року - 54021,41 грн (утримані податки (військовий збір) -810,32 грн) - аліменти 7886,24 грн, що становить 15% від заробітку; липень 2022 року - 54125,61 грн (утримані податки (військовий збір) - 811,88 грн) - аліменти 7920,45 грн, що становить 15% від заробітку; за серпень 2022 року 54174,40 грн (утримані податки (військовий збір) - 812,62 грн) - аліменти 7936,47 грн, що становить 15% від заробітку; вересень - жовтень 2022 року по 54390,20 грн (утримані податки (військовий збір) - по 815,65 грн), листопад 2022 року 55800,20 грн (утримані податки (військовий збір) - 837,00 грн) - аліменти по 8007,32 грн, що становить по 15% від заробітку; грудень 2022 року 64533,20 грн (утримані податки (військовий збір) - 968,00 грн) - аліменти 12903,78 грн, що становить 20% від заробітку; січень 2023 року 54579,23 грн (утримані податки (військовий збір) - 818,69 грн) - 17918,39 грн, що становить 33,3% від заробітку; лютий 2023 року 88891,80 грн (утримані податки (військовий збір) - 1333,38 грн) - аліменти 17435,51 грн, що становить 20% від заробітку; березень-травень 2023 року по 35783,40 грн (утримані податки (військовий збір) - по 536,75 грн) - аліменти по 11747,71 грн, що становить 33,3 % від заробітку, тобто 1/3 частину.

Відомості про розмір нарахованих доходів та утриманих аліментів за черіод з червня 2023 року в матеріалах справи відсутні.

Отже, на підставі наведеного, судом встановлено, що розмір аліментів, який утримувався з позивача, починаючи з березня 2022 року не становив ту частку від заробітку, яка була присуджена до стягнення.

Лише за січень 2023 року та у період з березня по травень 2023 року з доходу відповідача була утримана 1/3 частина доходу у вигляді алментів.

Суд відхиляє надані позивачем довідки про розмір його грошового забезпечення, видані ІНФОРМАЦІЯ_10 № 19 від 01.03.2023 року, згідно якої позивачу нарахований дохід за лютий 2023 р. в сумі 53108,40 грн, ПДФО - 9559, 51 грн, аліменти стягнуті в сумі 17435,51 грн, та № 24 від 15.03.2023 року, згідно якої в період з 01.08.2022 р. по 31.01.2023 р позивачу нарахована заробітна плата в розмірі 330060,40 грн, при цьому сплачені страхові внески в сумі 72613, 30 грн (Том № 1 а.с. 39-40), оскільки їх зміст є неповним, вибірковим, не відповідає змісту довідки, яка направлена на вимогу суду, проаналізована вище, суд вважає, що вони надані на введення в оману суду щодо розміру доходів, які отримує позивач.

Так, відповідно до положень Податкового Кодексу України (пункт 168.5 статті 168) суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Тобто, відповідно до законодавства України, доходи військовослужбовців підлягають оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб (ПДФО), і відповідні суми податку утримуються з їхніх заробітних плат. Однак, сума утриманого ПДФО одразу компенсується військовослужбовцям назад за рахунок коштів з державного бюджету.

Крім того, не утримуються безпосередньо з грошового забезпечення військовслужбовця сума єдиного внеску сплачена застрахованою особою в розмірі 22%, як відображено в довідці від 15.03.2023 року, а є нарахуванням на грошове забезпечення, яке сплачує роботодавець.

Не відповідає дійсності розмір доходу позивача, відображений в довідці від 01.03.2023 року (Том 1 а.с. 40), оскільки в ній не відображено нарахування додаткових виплат в розмірі 35 783,40 грн, які відображені в довідці від 02.06.2023 року, яка надана на запит суду (Том 1 а.с. 163), загальний розмір доходу склав 88891,80 грн, при цьому аліменти були сплачені в розмірі 17435,51 грн, що становить не 1/3 частину від доходу, а лише 1/5 частину від доходу позивача.

Таким чином, суд констатує, що матеріалами справи беззаперечно підтверджується, що матеріальне становище позивача значно покращилось. Крім того, він отримує додаткові доплати, з яких аліменти не утримуються.

Суд визнає такими, що не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що розмір аліментів, які з нього стягуються, є завеликим, оскільки аліменти присуджені в частці від його доходу і є пропорційними до його доходу, а тому, чим вищий дохід позивача, відповідно збільшується розмір аліментів, при цьому частина доходу, яка залишається позивачеві, також є більшою.

Зі змісту листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області №31/6-45ад-2023 від 06.06.2023 р. вбачається, що у період з 19.07.2018 року (після присудження аліментів) за ОСОБА_2 на праві власності були зареєстровані наступні транспортні засоби: марки «Renault Megane», 2011 року випуску, марки «Dodge Journey», 2015 року випуску; марки «Ford Fiesta», 2010 року випуску, які в подальшому перереєстровані на інших власників, а також марки "Chrysler", 2015 року випуску, який залишався зареєстрованим за позивачем по час надання відповіді (Том № 1 а.с. 164-165).

Отже, ОСОБА_2 має достатній рівень матеріального забезпечення, який дозволив йому за п`ять років набути у власність чотири автомобіля.

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 мають кредитні зобов`язання у вигляді кредитних карток зі встановленням кредитних лімітів, що підтверджується довідками банківських установ (Том № 1 а.с.186-196), що в свою чергу, на переконання суду, не свідчить про їх скрутне матеріальне становище.

В судовому засіданні відповідачка зазначала, що позивач з родиною проживають в квартирі, яку вони придбали, напередодні позивач продав квартиру, в якій проживав раніше, та купив іншу.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 27.01.2021 року позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , а.с. 7), в той же час адресою місця проживання в позовній заяві вказує АДРЕСА_4 , що є елітною новобудовою в м. Житомирі.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є матеріально забезпеченим, має у власності рухоме майно, яке набув протягом останніх років, володіє нерухомістю.

Щодо стану здоров`я доньки ОСОБА_4 , з приводу утримання якої виник спір між сторонами

ОСОБА_10 має статус дитини з інвалідністю, що підтверджується змістом посвідчення серії НОМЕР_3 (Том №1 а.с. 81).

ОСОБА_10 навчається в 5 класі ліцею № 22 м. Житомира ім. В.М. Кавуна, дитина пільговим харчуванням АТО не користується (Том № 1 а.с.102).

Згідно довідки КП «Дитяча лікарня ім. В.Й. Башека» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на «Д» обліку у дитячого ендокринорлога з діагнозом «Цукровий діабет типу І, важка форма, глікемічний контроль субоптимальний, астено-невротичний синдром». Дитині рекомендовано харчування по хлібним одиницям16-170 хо/добу; постійний контроль рівня глюкози в крові шляхом використання системи безперервного моніторингу глюкози в крові, постійний контроль ацетону в сечі, стаціонарне лікування 2 рази в рік; глюкозильовенний гемоглобін 1раз/3 міс; ЗАК, ЗАС, ліпідний спектр, біохімія крові-1раз/6 міс; УЗД органів черевної порожнини, РВГ нижніх кінцівок - 2раз/рік; санаторно-курортне ендокринорлогічного профілю лікування - 1 раз/рік (Том № 1 а.с.94).

Зі змісту чеків про купівлю життєвонеобхідних засобів для дитини, хворої на цукровий діабет, які долучені до матеріалів справи відповідачкою, вбачається що для забезпечення лікування, профілактики, контролю стану здоров`я дівчинки, відповідачка систематично на постійній основі купує: сенсор Либра, вистачає на 14 днів, вартість 3700,00 грн; ланцет медланс плюс універсал, голка, упаковки вистачає на 1,5-2 місяці, вартість однієї упаковки - 700,00 грн; тест-полоски контролю глюкози в крові, 6 упаковок вартістю 1740,00 грн, вистачає орієнтовно на 1,5-2 місяці; стерильні голки для інсуліну 200 штук вартістю 800,00 грн (Том №1 а.с.95-97).

Наведений перелік засобів є орієнтовним і може змінюватися залежно від стану здоров`я дівчинки і потреби здійснювати відповідні вимірювання протягом доби.

З медичного призначення лікаря вбачається, що систематичними є здійснення аналізів (загальний клінічний аналіз крові, загальний аналіз сечі, глікозильований гемоглобін), які обов`якові 1 раз на три місяці, вартість 591,50 грн; мікроальбумін у сечі - 171,00 грн; бакпосів сечі+АБГ, загальний аналіз сечі - вартість 555,50 грн (Том № 1 а.с.98, 200).

Відповідно до довідки лікаря дерматовенеролога від 01.08.2023 р. ОСОБА_10 має діагноз фолікулярний кератоз, потребує постійного догляду (Том № 1 а.с. 245).

За призначенням лікаря ОСОБА_1 купує лікувальні засоби для догляду за шкірою: флекситол бальзам, ціна 295,00 грн; CRVочищ. зволож. емульсія для нормальної /сухої шкіри ціна - 490,00 грн, MoliCare Skin лосьйон для тіла ціна 350,00 грн (Том № 1 а.с.99), симбітер - 8 шт. 470,00 грн (Том № 1 а.с.202).

В судовому засіданні відповідачка пояснювала, що у зв`язку з наявністю основного захворювання, у дівчинки, яка є підліткового віку, постійно виникають побічні грибкові захворювання, в тому числі слизових оболонок, шкіри, що обумовлено характером захворювання, потребує постійного контролю, профілактики, а у разі рецидуючих проявів - лікування.

Не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи доводи позивача про те, що ОСОБА_14 нецільово витрачає сплачені ним аліменти, зокрема, купуючи косметику не за призначенням лікаря та проходячи огляди з донькою ОСОБА_4 в приватних клініках, а не за пред`явленням його посвідчення учасника бойових дій, а відтак суд визнає їх безпідставними.

Засоби догляду за шкірою та слизовою оболонкою, придбані ОСОБА_1 (Том №1 а.с.99), є препаратами для комплексного лікування особи, хворої на цукровий діабет, що також підтверджено призначенням лікаря -дерматовенеролога ( Том № 1 а.с.245).

Суд визнає неспроможними твердження позивача ОСОБА_2 про можливість відвідування та проходження лікування донькою ОСОБА_4 в державних закладах, а не відвідувати приватні клініки. Суд звертає увагу, що позивач та його дружина ОСОБА_7 є діючими військовослужбовцями, його донька ОСОБА_9 членом їх сім`ї, а відтак апріорі мають право лікуватись в державних або комунальних закладах охорони здоров`я за рахунок держави, натомість переважна більшість наданих позивачем довідок про лікування дружини ОСОБА_7 та доньки ОСОБА_9 видана приватними медичними закладами, зокрема, ПМЦ «Медібор» (Том №1, а.с.24-25,28,54, 55), ПМЦ «Оксфорд Медікал» (Том №1 а.с.36,61). Наведене свідчить про неоднаковий підхід позивача до своїх дітей, при цьому позивач ставить доньку ОСОБА_4 , яка має важке захворювання, в нерівне становище в порівнянні з членами нової родини, що є неприпустимим.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що як в письмових заявах по суті справи, так і в судових засіданнях, позивач вказував, що його родина складається з чотирьох осіб - він з дружиною, спільна донька ОСОБА_9 , донька дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_13 . При цьому жодного разу не зазначив, що донька ОСОБА_4 , яка є його біологічною донькою, також є членом його родини, хоча і проживає з матір`ю, що не може змінювати її статус як доньки позивача, яка має однакові права, в тому числі на належний рівень її матеріального забезпечення з боку батька, разом з іншими членами його родини.

Суд звертає увагу позивача, що його донька від першого шлюбу має рівні з іншими дітьми позивача права на її утримання незалежно від того, проживає з нею батько чи ні.

Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що він та його матір додатково надають кошти на утримання ОСОБА_4 , окрім сплати ним аліментів. Так, матеріалами справи не підтверджується, що позивач надавав дівчинці кошти або іншим чином брав участь в її матеріальному забезпеченні, окрім придбання домашньої тварини, яка в свою чергу також потребує догляду. Крім того, участь матері позивача, яка є бабусею дівчинки, в її матеріальному забезпеченні, що не заперечувала відповідачка, жодним чином не впливає на його обов`язки, як батька, щодо утримання дитини, а відтак не мають правового значення для вирішення даного спору.

Визначаючи розмір аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 саме в розмірі 1/3 частини його доходів, судом було враховано стан здоров`я дівчинки та наявність в неї важкого ендокринного захворювання.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що стан здоров`я дівчинки, на утримання якої з позивача стягуються аліменти, не змінився і не покращився, а у зв`язку зі спливом часу, який минув з моменту присудження аліментів, відбулось зростання цін на медичні препарати, збільшилась вартість медичного обслуговування, як збільшилась вартість продуктів харчування, одягу, тощо.

Таким чином, дослідивши надані сторонами докази в обгрунтування заявлених вимог і заперечень, судом встановлено, що матеріальне і сімейне становище отримувачки аліментів - відповідачки по справі не змінилось; не покращився і не змінився стан здоров`я дитини, на утримання якої присуджені аліменти; судом не встановлено погіршення стану здоров`я платника аліментів або членів його родини; судом встановлено зміни в сімейному становищі платника аліментів у зв`язку з його одруженням та народженням другої дитини, разом з тим,судом встановлено значне зростання доходів останнього, що призвело до суттєвого покращення його матеріального забезпечення, в тому числі наявність доходів, з яких аліменти не утримуються.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постановах Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18, від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19, від 20.05.2021 року у справі № 715/2073/20, від 06.06.2022 року у справі № 523/8403/19, від 08.06.2022 року у справі № 565/1069/21 та інших зроблені висновки, що зміна сімейного стану платника аліментів не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину від іншого шлюбу без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, на яку стягуються аліменти, та суперечитиме її інтересам.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що зміна сімейного стану позивача - одруження та народження доньки ОСОБА_4 , в даному випадку не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Судом не встановлено, що зміна його сімейного стану призвела до погіршення його матеріального становища, а розмір його доходу не дозволяє йому забезпечувати достатній рівень життя новоутвореної родини. Судом встановлено суттєве покращення матеріального забезпечення позивача, а відтак сплата ним аліментів не ставить його родину в скрутне матеріальне становище. Водночас судом встановлено, що позивач отримує доходи, з яких аліменти взагалі не утримуються, про що зазначено вище по тексту рішення. Крім того, суд констатує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Також суд вважає, що в даному конкретному випадку зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 , враховуючи наявність в неї важкого захворювання, суперечитиме її інтересам, може призвести до погіршення її становища на належний рівень матеріального забезпечення.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Враховуючи право дітей позивача на рівні, належні умови для освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, враховуючи вік дітей, беручи до уваги те, що матеріалами справи не підтверджено погіршення матеріального становища ОСОБА_2 , з урахуванням сімейного стану сторін, їх фінансових спроможностей, те, що відповідачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, яка має інвалідність, до досягнення нею 18 років, стан здоров`я ОСОБА_4 , на утримання якої позивач просить зменшити розмір аліментів, виходячи з її найкращих інтересів, які мають пріоритет над інтересами позивача, суд дійшов висновку, що підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього, відсутні, а відтак суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складений 04.04.2024 р.

Суддя О.В. Стрілецька