ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/5365/14-ц Головуючий суддя І інстанції Єрмоленко В.Б.
Провадження № 22-ц/818/967/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші скарги та заяви в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Темнюкової Марини Ігорівни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 грудня 2023 року, по цивільній справі № 639/5365/14-ц, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,

в с т а н о в и в :

11 грудня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Жовтневим районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фідобанк» (правонаступник ТОВ «Аналітик Фінанс») заборгованості за кредитним договором № 014/8093/2/20747 від 29 липня 2008 року в сумі 136 824,03 долари США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків-27 744, 38 грн., а також судового збору по 1827 грн. з кожного.

На обґрунтування заяви було зазначено, що на підставі заочного рішення суду від 30 вересня 2014 р. представник ПАТ «ФідоБанк» отримав виконавчі листи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2020 було замінено первісного стягувача ПАТ «ФідоБанк» на ТОВ «Спектрум Ессетс» у виконавчому провадженні. В подальшому у липні 2021 року за договором 30/07-21/1 ДВ відступлені права вимоги за зазначеним кредитним договором. На підставі нотаріально посвідченого договору відступлено також право за договором іпотеки 014/8093/2/2074/1, посвідченого 29.07.2008 р. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкові від 26.10.2021 р. замінено у виконавчому провадженні стягувача його правонаступником ТОВ «Аналітик Фінанс», яке задовольнило в повному обсязі вимоги за кредитним договором шляхом набуття права власності на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 за іпотекодержателем. Отже, забезпечене іпотекою зобов`язання припинено шляхом виконання. До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню віднесені обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника. Довідкою ТОВ «Аналітик Фінанс» повідомлено боржників про відсутність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа -Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 639/5365/14-ц за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Темнюкова М.І. просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення заяви повністю. Вказала, що ухвалу суду не відповідає нормам цивільного матеріального і процесуального права.

На обґрунтування вказала, що судом встановлено та підтверджується наданими доказами факт виконання забезпеченого іпотекою кредитного зобов`язання внаслідок набуття ТОВ «Аналітік Фінанс» права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку, що надає суду право визнати виконавчий лист таким, що не підлягає примусовому виконанню.

Суд встановивши, що виконавче провадження № 48333512, яке відкрито 04.08.2015 стосовно стягувача ТОВ «Аналітик Фінанс» і боржника ОСОБА_1 завершено, а постанова про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист до суду не повертались - дійшов до суперечливого висновку, який порушує право заявниці на доступ до суду, що боржник не позбавлений можливості самостійно звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження з наведених підстав.

Звертає увагу, що суд створив реальну можливість для подвійного стягнення з ОСОБА_4 : один раз за рахунок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, яке наразі належить ОСОБА_5 , та вдруге через звернення стягнення на належне ОСОБА_1 грошові кошти у межах виконавчого провадження № 48333512, яке нібито завершене, але до суду не надійшли відповідна постанова та виконавчий документ.

Зазначає, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Колегія суддів, заслухала суддю-доповідача, за відсутності належним чином повідомлених про судове засідання учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

На обґрунтування своїх висновків суд першої інстанції навів наступні мотиви.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчих листів, виданих Жовтневим районним судом м. Харкова по справі 639/5365/14-ц такими, що не підлягають виконанню, ОСОБА_1 в особі представника не зазначила які саме виконавчі листи не підлягають виконанню, оскільки за відомостями АСВП виконавче провадження № 48333512, яке відкрито 04.08.2015 стосовно стягувача-ТОВ «Аналітик Фінанс» і боржника ОСОБА_1 завершено. При цьому, постанова про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист до суду не повертались.

Постановою Верховного Суду від 09 вересня 2021р. по справі №824/67/20 передбачено, що державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. З наведеного вбачається, що визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, і фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, є самостійними підставами для закінчення виконавчого провадження і їх одночасне застосування є неможливим. У зв`язку з цим, закінчення виконавчого провадження з підстави фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом унеможливлює закінчення виконавчого провадження з підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження не може бути розпочате знову.

Виконавче провадження № 48333297 ( дата відкриття 04.08.2015), в якому стягувачем є ТОВ «Аналітик Фінанс», а боржником ОСОБА_3 , знаходиться на примусовому виконанні.

Боржник не позбавлений можливості звернутися до органу ДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції на підставі наявних у справі документів встановлені наступні обставини.

29 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Ерсте Банк, правонаступником якого був ПАТ ФІДОБАНК та ОСОБА_1 укладено кредитний договір 014/8093/2/20747 з додатками щодо графіку погашення кредиту .Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 133800 доларів США, з кінцевим строком повернення заборгованості 29 березня 2020 року та сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 12,5 % річних, комісійної винагороди у порядку, визначеному умовами Договору. У забезпечення виконання зобов`язань, 29.07.2008 р. між Банком, позичальником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 014/8093/2/20747/2, а також договір іпотеки житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором, кредитор звернувся 05.06.2014 до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договорам .

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкові від 30 вересня 2014 року задоволені позовні вимоги ПАТ ФІДОБАНК і стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 014/8093/2/20747 від 29 липня 2008 р. у сумі 136824,03 долари США, що по курсу НБУ станом на 26.05.2014 становить 1 602 913, 08 грн., пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків- 27744, 38 грн., судовий збір по 1827 грн. з кожного.

На підставі рішення суду позивачем по справі було 15.04.2015 отримано виконавчі листи, які в подальшому стягувачем (кредитором) було пред`явлено для примусового виконання Жовтневому відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Виконавче провадження № 48333512 відкрито 04.08.2015 р.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року, у зв`язку з укладанням 25.09.2020 року між ТОВ «Спектрум Ессейс» та ПАТ «ФІДОБАНК» договору № GL3N218881 про відступлення права вимоги, замінено первісного стягувача ПАТ «ФІДОБАНК» на ТОВ «Спектрум Ессетс» у виконавчому провадженні про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «ФІДОБАНК» заборгованості за кредитним договором від 29.07.2008 року №014/8093/2/20747.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 жовтня 2021 року замінено сторону виконавчого провадження щодо виконання рішення суду від 30.09.2014 р., а саме стягувача-ТОВ «Спектрум Ессетс» на ТОВ « Анатітик Фінанс», згідно договору відступлення права вимоги № 30/07-21/1ДВ від 30.07.2021.

За інформацією реєстру виконавчих проваджень АСВП станом на 13.12.2023 р. виконавче провадження № 48333512 відносно боржника ОСОБА_1 завершено, стосовно ОСОБА_3 -перебуває на примусовому виконанні.

Заявником ОСОБА_1 надана довідка ТОВ «Аналітик Фінанс» від 28.08.2023 р. про відсутність заборгованості за кредитним договором № 014/8093/2/20747 від 29.07.2008 р. і договором поруки № 014/8093/2/20747/2 від 29.07.2008 р. , оскільки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» здійснена реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Аналітик Фінанс».

Разом з тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 16.08.2023 р. право власності на буд. АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 06.12.2021 р. зареєстровано за ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Частиною 2 ст.432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, що міститься у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 755/7805/13-ц , від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 , від 13 березня 2019 року у справі № 755/388/15-ц , від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 824/85/21.

Разом з тим, поняття «обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» за своїми правовою природою та змістом не слід ототожнювати з передбаченим Цивільним кодексом України поняттям «припинення зобов`язань», оскільки йдеться про принципово різні сфери правового регулювання: в першому випадку - про публічно-правові відносини, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, в другому - про відносини цивільні.

Застосування такого способу припинення зобов`язання, щодо якого існує рішення суду, яке набрало законної сили і перебуває на стадії примусового виконання, має відбуватись з урахуванням приписів ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Отже, право на стягнення заборгованості, яке підтверджене судовим рішенням і виконавчим листом Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року, повинне бути реалізоване у формах і у спосіб, встановлений законодавством про виконавче провадження.

З п.п. 5, 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадках, передбачених п.п. 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Дійсно, суд встановив, що після звернення виконавчого листа про стягнення заборгованості за кредитом до примусового виконання та відкриття виконавчого провадження, правонаступник кредитора у позасудовому порядку, який наразі також є стягувачем у виконавчому провадженні, звернув стягнення на предмет іпотеки і внаслідок цього повністю погасив заборгованість за кредитним договором, про що свідчить копія відповідної довідки (а.с. 21 т.2).

Однак, як вбачається зі змісту заочного рішення суду від 30 вересня 2014 року, яке було звернуто до примусового виконання, примусовому стягненню у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 окрім основного боргу у сумі 136824,03 доларів США, за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 27744,38 грн., підлягає стягненню з кожного з них також судовий збір у сумі по 1827 грн. з кожного.

Вищевказана довідка кредитора про відсутність заборгованості за кредитним договором та договором поруки (а.с. 21 т. 2) не містить відомостей про відсутність претензій щодо примусового виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат. Заявниця ОСОБА_1 не надала до суду належних і допустимих доказів про те, що рішення суду в частині сплати судових витрат було виконане, а тому у даному випадку дійсно відсутні достатні підстави для висновку, що не підлягають виконанню виконавчі листи у справі № 639/5365/14-ц, видані Жовтневим районним судом міста Харкова, які стосуються стягненню з боржників не лише заборгованості за договором кредиту, а й стягнення понесених кредитором у зв`язку з розглядом справи судових витрат. Наведені у скарзі доводи цього висновку суду не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення скарги та скасування оскарженого судового рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що заявниця не залучила в суді першої інстанції до розгляду її заяви зацікавлену особу відповідний відділ Державної виконавчої служби, який здійснює примусове виконання рішення суду першої інстанції, що є необхідним для повного та об`єктивного встановлення обставин виконавчого провадження щодо доводів заяви ОСОБА_1 . Суд першої інстанції правильно зазначив, що заявниця має звертатись з такою заявою не лише до стягувача, а й до відповідного відділу ДВС.

Отже, за недоведеності у вказаних нормах матеріального і цивільного процесуального права підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про залишення заяви без задоволення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення у цілому з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Темнюкової Марини Ігорівни залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 03 квітня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді - О.В.Маміна.

О.Ю.Тичкова.