Справа № 709/268/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року селище Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Левченко В. В., розглянувши заяву про продовження строку для подання відзиву ОСОБА_1 на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справи за позовом ТОВ «Бізнес Позика» (далі - позивач) до ОСОБА_1

(далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 березня

2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20 березня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву у даній справі.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 березня

2024 року вказаний відзив повернуто відповідачу без розгляду.

04 квітня 2024 року відповідач подала до суду заяву про продовження строку для подання відзиву, мотивуючи її тим, що скористалася своїм правом вчасно направивши відзив на позовну заяву. Після повернення судом відзиву, відповідач звернулася до юриста, який його складав, однак той повідомив, щоб вона чекала рішення суду. Надалі відповідач звернулася до інших юристів, які підготували новий відзив. Таким чином, строк для подання відзиву на позовну заяву сплив. Враховуючи викладене, а також те, що в разі залишення відзиву без розгляду відповідач буде позбавлена можливості заперечувати будь-які обставини, про які стверджує позивач, остання просить продовжити їй строк для подання відзиву, про що постановити відповідну ухвалу.

Ознайомившись із поданою заявою, суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Водночас судом встановлено, що відзив на позовну заяву подано відповідачем з порушенням вимог ст. 183 ЦПК, а саме відповідачем до відзиву не додано докази надіслання (надання) відзиву позивачу. При цьому сам відзив направлений до суду в межах строку визначеному ухвалою суду про відкриття провадження у справі. Після усунення недоліків, відповідач 04 квітня 2024 року, подала до суду відзив на позовну заяву, докази його направлення позивачу, а також заяву про продовження строку для подання відзиву.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Суд наголошує, що пропуск процесуального строку в процесуальному праві - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причин, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Поважними ж визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

Відповідно до ст.ст. 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France»,

№ 35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява № 48778/99, п. 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, недопущення надмірного формалізму при розгляді даного спору, враховуючи, що відповідач вчасно подала до суду відзив на позовну заяву, однак не виконала визначених процесуальним законодавством вимог щодо направлення цього документа іншій стороні у справі. При цьому в подальшому відповідач на виконання ухвали суду вказаний недолік усунула, однак пропустила процесуальний строк. Разом з тим, з метою забезпечення рівного доступу до правосуддя та забезпечення права сторони на подання заяв по суті справи, суд дійшов висновку про доцільність прийняття до розгляду відзиву на позовну заяву.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 178, 258-261 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Прийняти до розгляду відзив ОСОБА_1 на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В. В. Левченко