Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Дубенко Г.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Ласкавий Є.М.,

інші учасники справи - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудюк Максим Валерійович, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудюк Максим Валерійович, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад п`ять років станом на дату смерті останнього.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що мати позивача 11 квітня 2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер вітчим ОСОБА_4 14 березня 2023 року приватним нотаріусом КМНО Рудюком М.В. заведено спадкову справу №04/2023 (номер в спадковому реєстрі 70383950) на підставі заяви позивача про прийняття спадщини. Того ж дня, спадкоємці першої черги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 на користь позивача. Позивач зазначає, що інших спадкоємців ОСОБА_4 немає. 03 травня 2023 року листом №18/02-14 приватним нотаріусом повідомлено позивачу про неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач зазначає, що ОСОБА_4 є її вітчимом, з яким вона проживала понад 15 останніх років до дня його смерті, вони були пов`язані спільним побутом, піклувались однин про одного, а відтак на думку позивача, вона є такою, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (а.с.58-60)

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

24 листопада 2023 року від представника відповідача Київської міської ради - Харитонова М.С. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить зважаючи на докази в матеріалах справи, ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. (а.с.73-76).

24 листопада 2023 року третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудюк М.В. направив до суду клопотання, в якому просив розглядати спір без його присутності за наявними матеріалами справи (а.с.78)

14 грудня 2023 року треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду заяви аналогічного змісту, в яких просили позовну заяву задовольнити, розглядати справу без їх участі. В поданих заявах треті особи зазначили, що підтримують позовну заяву в повному обсязі та вказали, що їм відомо про той факт, що під час спільного проживання ОСОБА_1 та батько третіх осіб - ОСОБА_4 , як до так і після укладання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вели спільний побут, піклувались одне про одного, жили разом однією сім`єю. (а.с.100, 101)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рудюка Максима Валерійовича завірену належним чином копію матеріалів спадкової справи №04/2023, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . (а.с. 87, 91-92)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.137-138)

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ласкавий Є.М. в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та зазначив, що між позивачем та спадкодавцем увесь час спільного проживання були сталі сімейні відносини, діти спадкодавця - треті особи у справі, відмовились від спадщини на користь позивача. Додатково зазначив, що позивач та спадкодавець мали спільний бюджет, спільно вели господарство, піклувались один про одного, разом оплачували комунальні послуги, мати позивача хворіла, тому веденням господарства займалась саме позивач, яка також доглядала за спадкодавцем після інфаркту. Зазначив про наявність всіх ознак, притаманних сім`ї.

Позивач суду пояснила, її мати та спадкодавець познайомились у 2007 році, через деякий час стали спільно проживати і позивач, як дитина проживала з ними, в 2015 році вони одружились. Позивач спільно з матір`ю та вітчимом робили в квартирі ремонт, придбали декілька автомобілів, техніку, меблі. Позивач разом із вітчимом ходила по магазинам, у родини завжди був спільний бюджет, вони разом святкували свята, спільно проводили дозвілля, їздили на природу. Зазначила, що здебільшого кошти заробляв вітчим, а позивач, через хворобу матері, займалась веденням домашнього господарства, проте також була працевлаштована та вносила кошти в спільний сімейний бюджет. Додатково пояснила, що її місце проживання зареєстроване в квартирі бабусі, проте вони з матір`ю постійно проживали в квартирі вітчима. Зазначила, що вітчим переніс інфаркт і позивач опікувалась ним до смерті останнього.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву викладено клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудюк М.В. в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що матір`ю позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_5 , батьком - ОСОБА_6 . (а.с.13).

29 вересня 2005 року зроблено актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . (а.с.14)

11 квітня 2015 року було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.15)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла (а.с.16), ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 (а.с.17), який був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.119).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне йому майно.

14 березня 2023 року позивачем ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рудюка М.В. подано заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 (а.с.104).

Цього ж числа ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є доньками спадкодавця ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рудюка М.В. подані заяви про відмову від спадщини після померлого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (а.с.109-117)

03 травня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудюком М.В. повідомлено, що для подальшого оформлення спадщини, необхідно надати рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років. (а.с.34)

Цього ж числа приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудюком М.В. винесено постанову, якою позивачу відмовлено у включенні до кола спадкоємців після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. (а.с.35)

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статтею 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказувала, що майже 15 років до часу відкриття спадщини вона з матір`ю та вітчимом (спадкодавцем) по день смерті останнього проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , протягом усього спільного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 останній піклувався пор позивача, ходив на батьківські збори, водив до лікаря, а позивач в свою чергу піклувалась як про матір так і про вітчима, готувала їм їжу, купувала ліки, проводила прибирання в квартирі, де вони разом проживали, позивач разом із спадкодавцем та матір`ю святкували різні свята, проводили дозвілля, вели спільне господарство, робили ремонт, оплачували комунальні платежі, мали спільний бюджет.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України)

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що позивач повинен довести належними доказами не лише факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а і факт ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Так в матеріалах справи наявні копії квитанцій та платіжних інструкцій по оплаті ОСОБА_1 комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29-31), фотознімків за період з 25 червня 2006 року по 31 грудня 2021 року, на яких, серед інших, зображені позивач, її мати та спадкодавець (37-45), документів по оформленню поховання ОСОБА_4 (20-23)

Також в судовому засіданні судом були оглянуті надані позивачем оригінали правовстановлюючих документів на майно ОСОБА_4 та особистих документів спадкодавця.

Відповідно до ч.3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно доводів сторони позивача, наявність у позивача оригіналів вказаних вище документів свідчить про сталі сімейні відносини, враховуючи, серед іншого, доступ саме позивача до цих документів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона була подругою матері позивача. Зазначила, що в 2015 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 одружились, а до цього - з 2007 року жили однією сім`єю з позивачам (яка була ще неповнолітньою). З початку спільного проживання мали спільний побут, в сім`ї були теплі відносини, ОСОБА_4 піклувався про позивача, як про рідну доньку, проте не забороняв їй бачитись з рідним батьком. Після смерті матері позивач піклувалась про ОСОБА_4 , а останній матеріально забезпечував сім`ю. Всі члени їх родини разом вели господарство.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона є цивільною дружиною батька позивача, знайома з позивачем з 2011 року. Зазначила, що позивач весь час жила з мамою та вітчимом, коли приїжджала в гості, розповідала про теплі відносини в родині. Свідок обізнана по те, що в їх родині заробляв ОСОБА_4 , позивач доглядала за мамою, яка хворіла, та готувала. Вони спільно готували, оплачували комунальні послуги.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що з батьком позивача вони з 2005 року разом працювали. Свідок обізнаний про те, позивач проживала з вітчимом, оскільки він два рази на тиждень відвозив її від батька (куди вона приїжджала в гості) до матері та вітчима.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , позивача та її матір знає більше 10 років, оскільки вони проживали з ОСОБА_4 , який ставився до позивача як до доньки, забезпечував сім`ю. Вони всі втрьох завжди були разом, сім`я мала спільні інтереси. Коли матір позивача хворіла всіма побутовими питаннями займалась позивач, а спадкодавець утримував сімю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона також є сусідкою позивача, поживає в кв.51. Зазначила, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та позивач спільно почали поживати однією сім`єю приблизно 16-17 років тому, відносини в родині були дружні, ОСОБА_4 ставився до позивача як до доньки, вони все робили разом, у тому числі спільно вели господарство, ходили по магазинах, прибирали в квартирі, робили ремонт, проводили відпочинок, купували автомобіль, побутову техніку. Зазначила, що в цій родині все було спільне і права і обов`язки.

Таким чином, з показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які проживають в будинку АДРЕСА_3 , та свідка ОСОБА_7 , яка була близькою до родини позивача особою, убачається не лише факт спільного проживання позивача та ОСОБА_4 щонайменше з 2014 року до часу смерті останнього, а й наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах, надання взаємної допомоги, піклування один про одного, спільного проведення вільного часу, ставлення ОСОБА_4 до ОСОБА_1 як до рідної доньки, що засвідчує реальність сімейних відносин між позивачем та спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що стороною позивача надано достатньо доказів з точи зору їх належності, допустимості та достовірності, з оцінки яких в сукупності суд приходить до висновку про доведеність існування між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 тривалих, сталих, постійних відносин, притаманних сім`ї, виходячи із сукупності доведеності обставин щодо ведення ними спільного господарства, наявності в них спільного бюджету, спільного харчування, проведення спільних витрат, придбання майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, спільного проживання, що засвідчує реальність сімейних відносин та є підставою для встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю понад п`ять років станом на дату смерті ОСОБА_4 .

Крім того, згідно положень ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За змістом поданих до суду заяв третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є доньками спадкодавця та у встановлені законом строки відмовились від прийняття спадщини на користь позивача, вбачається, що вони підтримують вимоги позивача та підтверджують, що під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як до так і після укладання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вели спільний побут, піклувались одне про одного, жили разом однією сім`єю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості і достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку в їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення позивача та письмові заяви третіх осіб, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудюк Максим Валерійович, про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю понад п`ять років станом на дату смерті ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено її проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтею 3 Сімейного кодексу України, статтею 1264 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Київської міської ради (, місцезнаходження: м.Київ, вул. Хрещатик, буд. 36,), треті особи: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудюк Максим Валерійович (місцезнаходження: м.Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, оф. 522), про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю понад п`ять років станом на дату смерті ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 29 березня 2024 року.

Суддя: