Справа №333/9579/23
Провадження №2/333/1275/24
рішення

Іменем України

28 березня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., при секретарі Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/9579/23 за позовом ОСОБА_1 , який діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу приватизації, про визнання права на приватизацію та зобов`язання здійснити приватизацію, третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу приватизації, про визнання права на приватизацію та зобов`язання здійснити приватизацію, третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він і його сім`я зареєстровані і проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Запоріжжя та не приватизована. ОСОБА_1 звернувся до РА ЗМР по Комунарському району з питанням про приватизації даної квартири, але листом № П-330 від 07.07.2022 року відповідачем було відмовлено у приватизації квартири через відсутність ордера. Крім цього, листом № П-1474 від 05.07.2022 року Департамент з управління житлово-комунальним господарством повідомив про відсутність у департаменті корінця ордера, виданого в 1966-1967 роках, оскільки вони зберігаються у відділу та розподілу житлової площі департаменту лише з 1984 року. На підставі викладеного позивач змушений звернутися до суду задля вирішення даного питання.

17 листопада 2023 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. За змістом якого представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову.

17 листопада 2023 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява про проведення слухання справи за відсутності представника відповідача та третьої особи.

Позивач та його представник, будучи повідомленими судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. В попередньому судовому засіданні позивач в повному обсязі підтримав вимоги позову та наполягав на його задоволенні. Представник позивача зазначила, що матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують наявність підстав для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та його представника, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, проаналізувавши та дослідивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 28.01.2003 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5), та проживає за зазначеною адресою з 1998 року, що підтверджується Договором найму житлового приміщення у будинках держадміністрацій, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій України від 1998 року, додатком до якого є акт здачі і прийняття квартири (а.с.9).

Згідно з паспортом житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа приміщення складає 49,7 кв.м. (а.с.12).

Позивач звернувся до відділу приватизації житла районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з заявою про приватизацію зазначеної вище квартири.

Однак, листом заступника голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради № П-330 від 07.07.2022 року документи позивачу були повернуті через те, що до документів не надано копію ордеру про надання житлової площі (а.с.8).

Відповідно до довідки заступника директора департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР №1474 від 05.07.2022 року, на звернення ОСОБА_1 , повідомлено що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року (а.с.7).

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади №2023/009492516 від 20.11.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 26.07.2016 року (а.с.25).

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади №2023/009440794 від 17.11.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 26.07.2016 року (а.с.26).

Згідно з статей 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст.345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій,- природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 3 зазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до п.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до п.4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках).

Згідно зі змістом ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Відповідно до п.11 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Таким чином, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» не передбачено такої підстави для відмови у приватизації, як відсутність ордера на житлове приміщення.

Крім того, частиною 3 статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення.

Згідно з ст.58 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до п.п.69, 70, 72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР»(розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів.

Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення.

ОСОБА_1 вселений до квартири АДРЕСА_2 , з 1998 року, на законних підставах, законність його проживання ніхто не оспорює, крім того, відсутні перешкоди, передбачені Законом щодо приватизації приміщення, але відсутність ордеру, позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири.

Суд враховує, що на підставі ордеру до квартири 01.01.1976 року було вселено ОСОБА_3 , який є дідусем заявника. Надалі, у 1998 році було укладено договір найму житлового приміщення у будинках держадміністрацій, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій України із ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача.

На час розгляду справи в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141,258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган приватизації, про визнання права на приватизацію та зобов`язання здійснити приватизацію, третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 та зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському районі здійснити заходи щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» за відсутності ордеру.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.03.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков