Справа № 185/1616/24
Провадження № 2/185/1971/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Повалій О.В.звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодженням здоров`я.

Позиція позивача

Представник позивача посилається на те, що позивач працював у структурному підрозділі відповідача ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаді прохідника 5 розряду. 10 червня 2023 року з позивачем трапився нещасний випадок на виробництві у зазначеному структурному підрозділі, внаслідок якого він отримав трудове каліцтво, а саме: ЗЧМТ, СГМ, забійна рана голови; важка травма правої кисті; травматична ампутація основної фаланги ІІ пальця; відкритий перелом основної фаланги ІІІ пальця ІУ пальця; рвана забійна рана У пальця, з пошкодженням сухожилку розгиначів; множинні садна спини. До числа важких виробничих травм не відноситься. Про, що комісією 16 червня 2023 року був складений акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1/П), який 20.06.2023 року затверджений директором ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Ангеловським О.А. Згідно довідки МСЕК від 09.10.2023 року позивачу первинно, з повторним переоглядом 01.11.2024 року, було встановлено 30 % втрати професійної працездатності, з встановлення 3 групи інвалідності, у зв`язку з виробничою травмою. Представник позивача просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь позивача моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я у сумі 245 000,00 грн, оскільки саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я.

Позовна заява містить клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову не перевищує 250 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою судді від 19 лютого 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву.

У порядку ст. 179 ЦПК України, представником позивача подано відповідь на відзив, де викладені пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення, також наполягала на задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди з відповідача. Крім того, просила відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Заяви та клопотання відповідача

Від представника відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» - Єлістратова Р.В. надійшла заява із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

На думку представника відповідача справа потребує розгляду у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з необхідністю обов`язкової явки позивача у судове засідання, надання позивачем розрахунку розміру позовних вимог, проведення судово-психологічної експертизи для вирішення питання встановлення факту заподіяння моральної шкоди та її розміру, визначити необхідність залучення в якості третьої особи Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області.

Дослідивши матеріали справи, заяву представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд приходить до наступного.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Так, ч. 7 ст. 277 ЦПК України встановлено, що частини друга - шоста статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до положень ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Відповідно до ч. 3 ст. 274 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За приписами ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Виходячи зі змісту ст. 19 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 274 ЦПК України, з огляду на предмет позову, що виникає з трудових відносин, враховуючи те, що даний спір не входить до переліку справ, передбачених частиною 4 ст. 274 ЦПК України, суд не вбачає у заяві відповідача обґрунтованих підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.12.2020 р. у справі № 210/2227/19.

Крім того, спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням, в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, відповідач не позбавлений можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлений можливості надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими ЦПК України.

За змістом статей 81, 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Представником позивача додані до позовної заяви письмові докази, що підтверджують обставини, на які він посилається у позовній заяві, а саме роботу позивача у структурному підрозділі відповідача у шкідливих умовах, встановлення йому висновком МСЕК втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання.

Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності.

Таким чином, факт встановлення позивачу стійкої втрати працездатності висновком МСЕК вже є підставою для відшкодування йому моральної шкоди.

Позиція позивача по справі детально викладена у позовній заяві, зокрема представником позивача зроблений докладний опис негативних змін у житті позивача, спричинених професійним захворюванням. Тому, особиста присутність позивача у судовому засіданні не є необхідною.

Призначення по справі судово-психологічної експертизи є недоцільним, оскільки наявність висновків судово-психологічної експертизи не є обов`язковою для суду при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди. Ступінь втрати професійної працездатності позивачу вже встановлено МСЕК. Наявність чи відсутність у позивача моральної шкоди може бути встановлена судом без проведення відповідної експертизи.

Крім того, з предмету позову, не вбачається, що рішення у справі може вплинути на права або обов`язки Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області, а тому відсутні підстави у залученні зазначеного органу в якості третьої особи при розгляді даного спору.

Отже, відповідно до вимог ч. 4 ст. 277 ЦПК України, вказану заяву представника відповідача слід залишити без задоволення.

Позиція відповідача

ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», згідно поданого відзиву, позовні вимоги визнає частково, у розмірі 30 000,00 грн, крім того, просить суд врахувати наступне:

- відсутність вини підприємства у травмуванні позивача, так як відповідно до акту про нещасний випадок, складеного 16.06.2023 року, причинами нещасного випадку, який трапився з ОСОБА_1 , стало порушення потерпілим трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання вимог інструкції з охорони праці, тобто груба необережність;

- позивач не довів належними та допустимими доказами спричинену йому моральну шкоду, проте, будь-яких доказів наявності зміни психічного стану, підтвердження факт звернення до фахових лікарів, висновку лікарів щодо виявленого будь-якого діагнозу, який був би встановлений, як наслідок фізичних та душевних страждань, позивачем не надано.

Фактичні обставини, встановлені судом

Згідно записів у трудовій книжці з 01.07.2015 року ОСОБА_1 працював у структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

05.02.2024 ОСОБА_1 було звільнено відповідачем з посади прохідника 5 розряду ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за станом здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи (п. 2 ст.40 КЗпП України).

20 червня 2023 року затверджений акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1/П), який стався 10 червня 2023 року на ПК53 забою Східного магістрального вентиляційного штреку гор. 475м, дільниці підготовчих робіт № 1, шахти «Дніпровська», о 01 годині 50 хвилин, з ОСОБА_1 , який працював на посаді прохідника 5 розряду ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

За змістом зазначеного акту, комісією з розслідування були встановлені обставини нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , а саме, близько на 01 годину 00 хвилин 10.06.2023 року МГВМ ОСОБА_3 за допомогою комбайну КСП-32 вирубав гірничу масу в забої на 1,2 м вперед від раніше встановленої рами кріплення, що є порушенням паспорту кріплення(згідно Паспорту…0,8м) і опустив виконуючий орган комбайну на підошву виробки. Після чого прохідники обібрали забій від нависаючих кусків породи, що відшарувалась, і встановили стійку аркового кріплення КШПУ-17,7 з лівого боку виробки. О 01 годині 50 хвилин прохідники ОСОБА_4 (ланковий) та ОСОБА_1 завели у раніше розроблений приямок стійку аркового кріплення з правого боку виробки. Після чого ОСОБА_4 , знаходячись в положенні навколішки почав кріпити між рамну стяжку до встановлюваної стійки, а ОСОБА_1 , стоячи на підошві виробки, з піднятими в гору руками тримав встановлену стійку у верхній її частині. В цей час з верхньої частини правого боку виробки відшарувався кусок породи розмірами 1600х1000х400 мм та впав на встановлені стійку, притиснувши пальці правої кисті ОСОБА_1 до стійки, яку він тримав, після чого ОСОБА_1 разом зі стійкою впав на підошву виробки, травмуючи при цьому голову і спину. МГВМ ОСОБА_3 і прохідник ОСОБА_4 надали допомогу ОСОБА_1 і повідомили про нещасний випадок ОСОБА_5 , а той повідомив про нещасний випадок гірничого диспетчера та організував доставку постраждалого до здоров пункту.

Діагноз згідно висновку № 57 про ступінь тяжкості виробничої травми від 12.06.2023 року № 57 КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради встановлено наступний: ЗЧМТ, СГМ, забійна рана голови; важка травма правої кисті; травматична ампутація основної фаланги ІІ пальця; відкритий перелом основної фаланги ІІІ пальця ІУ пальця; рвана забійна рана У пальця, з пошкодженням сухожилку розгиначів; множинні садна спини. До числа важких виробничих травм не відноситься.

Комісією встановлено, що основними причинами нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 є: організаційна: порушення технологічного процесу (порушення заходів з безпечного ведення робіт при проведенні та кріпленні дільниці ВМВШ гор. 475м у небезпечній зоні ОЗ № 2696, пункту 2.1 та пункту 3.1 «Додаток № 2 до Паспорта проведення та кріплення ВМВШ гор. 475м з ПК42 по ПК95+6м», затверджений головним інженером ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_6 ); супутні: організаційна: порушення трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання вимог посадових інструкцій.

Цих же актом встановлені особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове розслідування, крім інших працівників структурного підрозділу, потерпілий ОСОБА_1 , який порушив Інструкцію № 3 з охорони праці, безпечному виконанню робіт та поведінці в шахті прохідника» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 5299тр від 31.08.2021 року, а саме пункти: 1.3.4 знати та виконувати вимоги технічних документів; 1.3.13 не допускати ризик, лихацтво та дії, які можуть призвести до нещасного випадку чи аварії; 1.3.33 не наражати на небезпеку своє життя, а також життя та здоров`я інших людей. Порушення «Додатка №2 до Паспорта проведення та кріплення ВМВШ гор. 475м з ПК42 по ПК95+6м», затверджений головним інженером ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», а саме: пункту 2.1 ведення кріплення КШПУ: зведення кріплення типу КШПУ-17,7 (20,2) провадиться з кроком установки 0,5м. Відставання постійного кріплення від грудей забою становить 0,8м.

Згідно довідок Міжрайонної психіатричної МСЕК до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 553658; про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 127396 від 09.10.2023 року, вбачається, що первинно ОСОБА_1 , визначено 3 групу інвалідності та встановлено 30% відсотків втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом з 03.10.2023 року, з повторним переоглядом 01.11.2024 року. Визначена потреба у санаторно-курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні, оперативному лікуванні.

Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникає з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

Надані позивачем письмові докази є належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування. Копії письмових доказів засвідчені особистим підписом представника позивача із зазначенням дати такого засвідчення. Тому, у суду немає підстав для сумніву у достовірності цих доказів.

Норми права, які застосував суд

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1/П, затверджений 20.06.2023 року, основною причиною нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 є порушення, як іншими працівниками структурного підрозділу, так і потерпілим законодавства про охорону праці.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і особистою необережністю потерпілого, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, тому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що наявність вини позивача у нещасному випадку, який стався під час виконання ним посадових обов`язків виключає відшкодування відповідачем заподіяної моральної шкоди через ушкодження здоров`я та втрату професійної працездатності.

Факт заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 , у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, доведений матеріалами справи. Позивач втратив професійну працездатність, переносив фізичні страждання та відчував біль через отримані травми, що позбавило його нормальних життєвих зв`язків, та вимагало додаткових зусиль для організації життя.

Тому, наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди.

Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд наголошує на тому, що відповідач повинен відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманим ним трудовим каліцтвом.

З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на тяжкість отриманого трудового каліцтва, внаслідок якого позивачу первинно встановлено 30 % втрати працездатності, стан його здоров`я, який потребував медикаментозного лікування, відповідно до довідок МСЕК, з урахуванням тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 60 000,00 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив через ушкодження здоров`я та отримане каліцтво.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Визначена судом сума моральної шкоди перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2023 року, тому ця сума підлягає стягненню з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Розподіл судових витрат

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (код ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 60 000 (шістдесят тисяч) грн 00 коп., з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" () на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00178353.

Суддя В.М. Бондаренко