Справа № 362/1845/24
Провадження 2/362/1574/24
У Х В А Л А

"08" квітня 2024 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбель М.М. перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна. Одночасно, разом з позовною заявою подала клопотання у якому просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне майно - транспортний засіб.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.6 ст.151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичноюособою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2 п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами).

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі, копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Встановлено, що позивачем до заяви про забезпечення позову додано копію квитанції про сплату судового збору, що не є належним доказом.

Встановлено, що позивач вимоги ч.6 ст.151 ЦПК України не виконав, до заяви про забезпечення позову квитанцію про сплату судового збору не додав.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимогстатті 151цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вказана заява не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, оскільки до неї не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Оскільки заява подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України, то дану заяву необхідно повернути заявнику.

Керуючись ст.149,151,153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову- повернути заявнику.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.М. Ковбель