Провадження № 2/742/572/24
Єдиний унікальний № 742/1165/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Короткої А.О.,

при секретарі судового засідання - Тандурі К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представниця позивача - адвокатка Жовнер Оксана Миколаївна, до ОСОБА_2 , представник відповідача - адвокат Денисенко Сергій Вікторович, про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокаткою Жовнер О.М. було подано до суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому вона просила стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 47166,75 грн, моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн, а також судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.11.2023 ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 кошти в сумі 1200,00 доларів США. Відповідно до написаної боржником розписки він мав повернути борг до 30.12.2023. Протягом визначеного терміну ОСОБА_2 кошти не повернув, ухиляється від спілкування, змінив номер мобільного телефону.

В національній валюті на дату звернення відповідно до курсу, встановленого НБУ, сума, що підлягає стягненню, становить 45941,64 грн.

Оскільки кошти не були повернуті вчасно, то позивач має право на стягнення відсотків за користування грошовими коштами, тому просить стягнути 1225,11 грн в рахунок відсотків за користування грошовими коштами.

У зв`язку з тим, що відповідач не повернув вчасно борг, позивач був змушений для власних потреб користуватися кредитними коштами. Крім того, ОСОБА_1 не міг в повній мірі надавати допомогу сину, який навчається, та не зміг придбати автомобіль за вигідною ціною, що заподіяло моральну шкоду позивачу.

07.03.2024 до суду від відповідача надійшов відзив, згідно з яким він не заперечує щодо задоволення позову в частині стягнення 45941,64 грн, але у решті позовних вимог просив відмовити, мотивуючи це тим, що у випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики положення ч.1 ст.1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму їх застосування та нарахування. Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки НБУ в національну валюту України - гривню буде суперечити ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника.

Щодо моральної шкоди, спричиненої позивачу, то представник відповідача зауважив, що наведені аргументи не підтверджені жодними доказами і жодним чином не пов`язані із діями відповідача.

В судове засідання позивач та його представниця не з`явилися, проте остання подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила провести розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися також, проте останній подав заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав частково та просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до оригіналу розписки ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 кошти в сумі 1200,00 доларів США та зобов`язався повернути їх до 30 грудня 2023 року (а.п.34).

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

За змістом ст.1 Закону України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України» (далі - Закон № 679-XIV) облікова ставка НБУ - один із монетарних інструментів, за допомогою якого НБУ встановлює для банків та інших суб`єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів.

НБУ є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України (стаття 2 Закону № 679-XIV).

П.1 ч.1 ст.15 цього Закону передбачено, що правління НБУ приймає рішення, зокрема про встановлення та зміну облікової та інших процентних ставок Національного банку.

Відповідно до ст.27 Закону № 679-XIV НБУ встановлює порядок визначення облікової ставки та інших процентних ставок за своїми операціями.

Положенням про процентну політику Національного банку України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 21.04.2016 №277 (далі Положення), встановлено порядок визначення Національним банком України облікової (ключової) ставки та інших процентних ставок за своїми операціями.

Головною метою процентної політики Національного банку є забезпечення цінової стабільності в середньостроковій перспективі (п.3 Положення).

Операційна ціль процентної політики Національного банку полягає в утриманні гривневих короткострокових міжбанківських ставок на рівні, близькому до рівня облікової (ключової) ставки, але не нижче неї (п.6 Положення).

Облікова (ключова) ставка Національного банку застосовується в значенні, визначеному Законом України "Про Національний банк України" та є основним інструментом грошово-кредитної політики, за допомогою якого Національний банк досягає її цілей. Облікова ставка є основним індикатором змін у грошово-кредитній політиці (п.9 Положення).

Облікова ставка встановлюється на основі підготовлених Національним банком комплексного аналізу та прогнозу макроекономічного, монетарного та фінансового розвитку (п.10 Положення).

Можна зробити висновок, що облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні.

Крім того, висновок, що чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти міститься у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16.

Враховуючи, що ч.1 ст.1048 ЦК України визначено єдиний розмір процентів, якщо такі договором позики не передбачені, - на рівні облікової ставки НБУ, яка встановлюється виключно для національної валюти України, то вказана норма та, як наслідок, право позикодавця вимагати сплати процентів від суми позики, може бути надане та реалізоване лише у разі, якщо позика отримана у гривні, оскільки НБУ не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав.

Отже, у випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої ст.1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування.

Вивчивши зміст складеної ОСОБА_2 розписки про отримання коштів від ОСОБА_1 , зокрема, факт неповернення цих коштів до 30.12.2023, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 45941,64 гривень. Разом з тим, зважаючи на те, що позика була отримала у іноземній валюті та договором не встановлений розмір процентів за користування коштами, в частині стягнення процентів за користування позикою слід відмовити.

Частина 1 ст.23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до положень ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Однак сам по собі факт порушення зобов`язання не тягне за собою завдання моральної шкоди. Спричинення моральної шкоди підлягає доведенню. Також доведенню підлягає неправомірність поведінки, яка, на думку позивача, завдала йому шкоди, а також наявність причинного зв`язку між такою поведінкою та шкодою і вина заподіювача шкоди.

Оскільки у судовому засіданні належними та допустимими доказами не було доведено факт спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди ОСОБА_1 , то у частині її стягнення також слід відмовити.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову в розмірі 973,80 грн, та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.23, 202, 524, 526, 533-535, 625, 1047-1049, 1167 ЦК України, ЗУ «Про Національний банк України», ст.12, 13, 76, 81, 82, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), представниця позивача - адвокатка Жовнер Оксана Миколаївна, (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: в АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ), представник відповідача - адвокат Денисенко Сергій Вікторович (РНОКПП НОМЕР_4 , юридична адреса: АДРЕСА_4 ) про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , борг за договором позики в розмірі 45941 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот сорок одна) гривня 64 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 973,80 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень, а всього - 4973 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят три) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.04.2024.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анна КОРОТКА