Справа № 275/370/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща. Брусилів Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Брусилівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . 19.02.2024 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину указаний житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів що посвідчують право власності спадкодавця на це майно. Вказує, що будинок був зареєстрований за матір`ю згідно погосподарських книг, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину нема. На підставі викладеного позивачка просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями.

Ухвалою судді від 12.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву у якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала.

Представник відповідача - Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

На підставі ст.ст.211, 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи ту обставину, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача, суд розцінює вказану заяву як визнання позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе винести рішення у підготовчому судовому засіданні у відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 8 від 18.11.2022, свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 0 від 22.02.2024 підтверджується те, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 10, 11, 12, 13).

Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом від 06.07.2023, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 6,5560 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:000:0089 та на частки квартири АДРЕСА_2 , із указаних свідоцтв вбачається відмову другого спадкоємця ОСОБА_3 від своєї частки (а.с. 14, 15).

Згідно архівної довідки (витягу із по господарської книги) від 14.11.2023 № 389 виданої старостою Брусилівської селищної ради Житомирської області на території Озерянського старостинського округу, будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційна справа № 134, на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, щодо вказаного будинку є діючими і виготовлені на ОСОБА_1 (а.с. 17-20, 21-24).

Згідно довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 20.11.2023 № 149 виданій ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 25).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковського О.С. від 19.02.2024, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок що розташований в АДРЕСА_1 , оскільки позивачкою не надано документів, які б підтверджували право власності ОСОБА_2 на даний житловий будинок (а.с. 26).

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи ( спадкоємця), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частина 1статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, відтак суд вважає підтвердженим право власності спадкодавця на спірний будинок.

Також, відповідно до статей 81, 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Приписами ч. 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , однак не зареєстрував його у встановленому порядку.

Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку є звернення спадкоємця з вимогами про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

За таких обставин суд вважає, що позивачка, яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 має право на спадкування належного спадкодавцю будинку з господарськими будівлями який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Іншим чином позивач захистити свої права на успадковане майно не може.

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, за відсутності інших спадкоємців, позов подано до належного відповідача.

З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у підготовчому судовому засіданні письмових доказів, що оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 206, 223,263-265 ЦПК України, ст.ст.15-16, 25, 316, 328, 1216-1223, 1225, 1258, 1268-1270 ЦК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складене судом 01.04.2024.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Брусилівська селищна рада Житомирської області, смт. Брусилів, вул. Небесної Сотні, 2, .

Суддя П.В. Миколайчук