Справа № 369/4225/20
Провадження № 2/369/100/24
РІШЕННЯ

Іменем України

09.01.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В., при секретарі судового засідання Кубарській Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

06.04.2020 року адвокат Семашко Д.М., що є представником ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10.10.2019 року щ 8.00 год.водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Geely FE-2», днз НОМЕР_1 на 34 км +900 м автодороги М-06 сполучення Київ-Чоп в с.Бузова Києво-Святошинського району Київської області проявив неуважність, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, при виникненні перешкоди не вжив заходів для її зменшення, аж до повної зупинки транспортного засобу або для безпечного об`їзду перешкоди , та скоїв зіткнення з автомобілем марки «KIA RIA», днз НОМЕР_2 , зупиненим водієм ОСОБА_1 у зв`язку з ДТП, яка мала місце раніше, після чого автомобіль марки «Geely FE-2», днз НОМЕР_1 скоїв наїзд на металевий відбійник.

28.10.2019 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №369/13921/19 притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 грн. на користь держави.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 завдано майнової шкоди в розмірі 133612 грн. 12 коп., 30 000 грн. моральної шкоди та понесено судові витрати, які позивач просить стягнути з відповідача.

10.04.2020 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

28.05.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив зобов`язати позивача після отримання повного відшкодування від відповідача повернути йому автомобіль «KIA RIA», днз НОМЕР_2 в тому самому стані після ДТП на підставі п.14 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р.

13.06.2020 року позивачем подано відповідь на відзив.

06.10.2020 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області призначено у справі судову експертизу та зупинено провадження у справі.

07.04.2021 року справу повернуто на адресу суду з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра у зв`язку з неможливістю проведення експертизи..

07.04.2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відновлено провадження у справі.

01.09.2021 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що в процесі слухання даної справи 20.05.2021 року МТСБ здійснило йому виплату страхового відшкодування у розмірі 99582 грн. 11 коп., у зв`язку з чим у нього виникла необхідність зменшити позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків і просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди 34 030 грн. 01 коп. , в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. та понесені судові витарти.

22.06.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження, у розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

16.05.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_3 від 10.10.2023 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 369/4225/20 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. від 11.10.2023 року прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання 09.01.2024 року не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Подав до суду клопотання про розгляд справи без участі.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату та час судового розгляду справи повідомлялися належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.10.2019 року о 8.00 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Geely FE-2», днз НОМЕР_1 на 34 км +900 м автодороги М-06 сполучення Київ-Чоп в с.Бузова Києво-Святошинського району Київської області проявив неуважність, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, при виникненні перешкоди не вжив заходів для її зменшення, аж до повної зупинки транспортного засобу або для безпечного об`їзду перешкоди , та скоїв зіткнення з автомобілем марки «KIA RIО», днз НОМЕР_2 , зупиненим водієм ОСОБА_1 у зв`язку з ДТП, яка мала місце раніше, після чого автомобіль марки «Geely FE-2», днз НОМЕР_1 скоїв наїзд на металевий відбійник.

28.10.2019 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/13921/19 притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст..124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів громадян, що становиь 340 грн. на користь держави.

Згідно висновку експертного дослідження Київського науково-дослідженого центру експертно-криміналістичного центру №13-3/677 від 03.01.2020 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «KIA RIA» , реєстраційний номер НОМЕР_2 ,23010 року випуску внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 10.10.2019 року складає 133 612,12 грн.

20.05.2021 року МТСБ здійснило виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 99582 грн. 11 коп., що підтверджується випискою по картковому рахунку.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-23/32902-АВ від 11.07.2023 року ринкова вартість транспортного засобу «KIA RIО» реєстраційний номер НОМЕР_2 у пошкодженому стані на момент дорожньо-транспортної пригоди, а саме 10.10.2019 року становила 45 129,06 грн.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно з п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц, , суд дійшов висновку про те, що відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Згода чи незгода потерпілого передати залишки транспортного засобу винній у його пошкодженні особі, з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика не перевищує розміру заподіяної потерпілій особі шкоди, не має правового значення, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Зазначений висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18.

У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 643/4161/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідно до статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП.

Встановлено, що у справі відсутні дані, що автомобіль не може бути відновлений , проте є дані, що ремонт проводити недоцільно, оскільки відновлюваний ремонт перевищує вартість транспортного засобу. Також відсутні дані чи згоден позивач, чи не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

Отже стягненню підлягає різниця між завданою шкодою в розмірі 133 612,12 грн. та здійсненою виплатою МТСБ в розмірі 99582 грн. 11 коп., що становить 34 030,01 грн.

Крім того, позивач вважає, що відповідач має сплатити йому 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди, яку пов`язує з негативними наслідками втрати автомобіля з вини відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 23 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, на порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 5 цієї постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості.

Оскільки діями відповідача, позивачу спричинені моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням належного йому транспортного засобу, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 р. зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».

Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.

На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг адвоката, копію квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 16.01.2020 року, копію акту виконаних та наданих робіт, а тому суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн., що документально підтверджені і є пропорційним до задоволених вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1336,12 гривень, сплачений останнім при подачі позовної заяви, витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1 015 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 14, 23, 511, 636, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 247, 274, 265-269 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригодиадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування майнової шкоди 34 030 грн. 01 коп. , в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 336,12 грн., за проведення автотоварознавчої експертизи 1 015 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 7 500 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи,якому повне рішення судуне було вручено удень його складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 08.04.2024 року.

Суддя А.В. Янченко