Дата документу 28.03.2024Справа № 554/9806/18
Провадження № 2/554/2449/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Материнко М.О. ,

секретаря судового засідання Литвин А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Полтавська міська рада (36000, м. Полтава, Соборності 36), Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області (36000, м. Полтава, Гоголя 25, кім.62), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) про припинення права власності на нерухоме майно внаслідок його знищення та усунення порушення права власності, права проживання шляхом знесення самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом щодо припинення права власності на нерухоме майно в наслідок його знищення та усунення порушення права власності, права проживання шляхом знесення самочинного будівництва.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 1/12 частки житлового будинку по АДРЕСА_3 . Відповідач по справі ОСОБА_2 є власником 2/3 частин житлового будинку. Позивач зазначає, що відповідач використовує своє право власності в супереч вимогам закону. А саме в період із 2014р. відповідач ОСОБА_2 здійснив самочинну прибудову до частини житлового будинку літ. А-1 по АДРЕСА_3 . На думку позивача частина житлового будинку, що належить ОСОБА_2 є знищеною.

Позивач просить суд: усунути перешкоди користування як житлом належною частиною житлового будинку позивачеві ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 25.03.2002р. індивідуальний податковий код у м. Полтаві по пров. Колективному,4 шляхом знесення самочинного будівництва за рахунок відповідача; заборонити відповідачу ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 здійснювати добудову, прибудови та перепланування (реконструкції) нерухомого майна у м. Полтава, по пров. Колективному, Припинити право власності відповідача ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_4 на 2/3 частин житлового будинку надвірними спорудами у АДРЕСА_3 набутого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.10.1994р. внаслідок знищення нерухомого майна.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави суду від04.12.2018р року було відкрито загальне позовне провадження по справі.

Згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2019р. р. було призначено судовубудівельно-технічну експертизу ,проведення якої доручено експертній установі Полтавське відділення Харківського НДІСЕ ім. засл. Проф. Бокаріуса, що знаходиться за адресою, 36004 м. Полтава вул. Чураївни, 1/1.

На вирішення експерта було поставлено наступні питання:

1.До якого виду робіт (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт тощо) належать фактично виконані будівельні роботи на об`єкті нерухомого майна, садиба у АДРЕСА_3 , житловий будинок А 1?

2.Який технічний стан (ступінь фізичного зношення) вказаного об`єкта нерухомого майна?

3.Чи є вказаний об`єкт нерухомого майна аварійним?

4.У якому технічному стані знаходиться вказаний об`єкт нерухомого майна та інженерні комунікації?

5.Чи придатний об`єкт нерухомого майна, будівля житлова, будинок А-1 до експлуатації та використання для постійного проживання як житло?

6.Чи відповідають умовам безпечності та надійності використання конструктивні елементи вказаного об`єкту нерухомого майна?

7.Чи дотримані вимоги нормативних документів та технології будівельного виробництва у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності, при реконструкції нерухомого майна - житловий будинок у

АДРЕСА_5 .Чи відповідає технічна експлуатація інженерних комунікацій, елементів будівельних конструкцій вимогам нормативних документів?

9.Чи існує причинний зв`язок між відхиленнями від вимог нормативно правових актів будівництва та містобудівної документації та незадовільним (аварійним) технічним станом будівельних конструкцій?

Згідно ухвали Октябрського районного суду від 11.02.2020р. було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертній установі Полтавське відділення Харківського НДІСЕ ім.. засл. проф.. М.С. Бокаріуса.

На вирішення експерта було поставлено наступні питання:

1.До якого виду робіт (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт тощо) належать фактично виконані будівельні роботи на всьому об`єкті нерухомого майна, садиба в АДРЕСА_6 , який технічний стан (ступінь фізичного зношення) об`єкта нерухомого майна, чи є об`єкт нерухомого майна аварійним, у якому технічному стані знаходиться об`єкт нерухомого майна та інженерні комунікації, чи придатний об`єкт нерухомого майна, будівля житлова , будинок А-1 до експлуатації та використання для постійного проживання як житло, чи відповідають умовам безпечності та надійності використання конструктивні елементи об`єкту нерухомого майна?

2.Чи дотримані вимоги нормативних документів та технології будівельного виробництва, у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно- гігієнічним), якщо не відповідають, то у чому полягають невідповідності при реконструкції нерухомого майна, житловий будинок у АДРЕСА_3 чи відповідає технічна експлуатація інженерних комунікацій, елементів будівельних конструкцій вимогам нормативних документів, чи існує причинний зв`язок між проведеними реконструкціями та відхиленнями від вимог нормативно правових актів будівництва та містобудівної документації і незадовільним (аварійним) технічним станом будівельних конструкцій.

У судове засідання позивач та представник позивача не заявились, надавши суду заяви про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, надавши на адресу суду заяви в яких вони просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги не визнають повному обсязі та просять відмовити в їх задоволенні.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Полтавська міська рада та Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області не зявились будучи належним чином повідомлені про дату і час судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно договору міни від 15.07.1994р. є власником 1/12 частини житлового будинку по АДРЕСА_3 . Власниками інших частин є ОСОБА_6 (1/12), ОСОБА_7 1/12 частина, ОСОБА_4 1/12 частина на підставі договору міни від 15.07.1994р. Відповідач по справі ОСОБА_2 є власником 2/3 частин житлового будинку по АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10.1994р.

Згідно висновків сформованих у Висновку експерта №154 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 554/9806/18 від 20.06.2019р. зазначено, що фактично виконані будівельні роботи у частині житлового будинку по АДРЕСА_3 , в якій розташована квартира АДРЕСА_7 ( співвласник ОСОБА_2 ) відноситься до реконструкції. Житловий будинок літ. «А-1» складається із двох квартир : 1 (співвласник ОСОБА_2 ) та №2 (співвласник ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 ). Встановити технічний стан ( ступінь фізичного зношення) частини житлового будинку, в якій розташована квартира АДРЕСА_7 не можливо по причині, викладеній в дослідницькій частині висновку експертизи. Технічний стан частини житлового будинку в якій розташована квартира АДРЕСА_8 характеризується як ветхий стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій. Ступінь фізичного зносу конструктивних елементів 63%. Стан несучих конструктивних елементів частини житлового будинку, в якій розташована квартира АДРЕСА_8 аварійний, а не несучих дуже ветхий. Технічний стан частини житлового будинку в якій розташована квартира АДРЕСА_8 характеризується як ветхий стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих дуже ветхий. Технічний стан інженерних комунікацій квартири АДРЕСА_8 характеризується як задовільний в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Причиною виникнення ветхого технічного стану конструктивних елементів квартир АДРЕСА_8 є кілька факторів, а саме в дослідницькій частині Висновку їх перелічено: значний термін експлуатації, умови експлуатації (несвоєчасне проведення ремонтів), просадка грунтів основи, не належним чином виконання відмостки для відведення атмосферних та талих вод від стін та фундаментів будинку, недотримання власником суміжної №1 вимог ДБН.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (стаття 376 ЦК України).

Отже, юридичними фактами, які становлять правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 725/5630/15-ц (провадження № 14-341цс18) та постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 361/765/16-ц (провадження № 61-33103св18), від 02 лютого 2022 року у справі № 521/16974/17 (провадження № 61-9290св21), від 17 січня 2022 року у справі № 442/4338/17 (провадження № 61-1460св21).

Знесення самочинного будівництва є крайнім заходом і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 462/469/14-ц (провадження № 61-23742св18); від 21 травня 2020 року у справі № 726/824/15-ц (провадження № 61-45216св18).

У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 369/8792/16 (провадження № 61-21385св18) Верховний Суд зробив висновок, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

Розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво

Суд дійшов висновку, що матеріали цивільної справи не містять доказів істотного порушенням будівельних норм і правил недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини. Крім того, відсутні докази вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, не вжиття яких тягне за собою знесення самочинного будівництва. В тому числі і передбачені ч. 7 ст. 376 ЦК України проведення перебудови.

В частині позовних вимог позивача щодо заборонити відповідачу ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 здійснювати добудову, прибудови та перепланування (реконструкції) нерухомого майна у АДРЕСА_3 слід зазначити, що згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду для захисту своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Питання добудови, прибудови, перепланування (реконструкції) нерухомого майна, контроль за вказаними діями відноситься до дискреційних повноважень інших органів виконавчої влади.

В частині позовних вимог щодо припинення право власності відповідача ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_4 на 2/3 частин житлового будинку надвірними спорудами у АДРЕСА_3 набутого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.10.1994р. внаслідок знищення нерухомого майна.

Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян інтересам суспільства.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 323 ЦК України вказано, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 346 ЦК України визначено перелік підстав припинення права власності, зокрема: п.4 ч.1 ст.346 та ст.349 ЦК України передбачено припинення права власності у разі знищення майна за заявою власника.

Згідно зі ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Під знищенням треба розуміти таке використання майна в результаті якого воно припиняє своє існування назавжди або повністю втрачає свою цінність.

Отже, таке знищення може бути результатом дій власника або інших осіб. Зокрема, це може бути таке використання майна, в результаті якого воно повністю і назавжди втрачає свої властивості, індивідуальні ознаки тощо. Знищення майна може трапитися і незалежно від волі власника, в результаті випадку, непереборної сили або неправомірних дій інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Право власності набувається і припиняється на підставі певних юридичних фактів, з якими закон пов`язує таке виникнення чи припинення права власності.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються у разі знищення обєкта нерухомого майна.

Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затверджений «Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином законодавець визначає процедуру припинення права власності у зв`язку із його знищенням. Ключовим в даному випадку є встановлення самого факту знищення об`єкту і підтвердження вказаної обставини належними доказами, подання власником знищеного майна заяви до відповідних органів і безпосередньо внесення реєстратором запису про знищення.

Судом не встановлено факту знищення майна відповідача ОСОБА_2 , а саме 2/3 частин житлового будинку по АДРЕСА_3 . Крім того, визначений позивачем спосіб захисту не є ефективним і фактично втручається в право власності іншої особи.

Керуючись ч.1ст. 321, ч.1 ст.349, ч.7 ст.376,ч.1 ст.182 ЦК України, ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Полтавська міська рада (36000, м. Полтава, Соборності 36), Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області (36000, м. Полтава, Гоголя 25, кім.62), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) про припинення права власності на нерухоме майно внаслідок його знищення та усунення порушення права власності, права проживання шляхом знесення самочинного будівництва - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку поданн яапеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 );

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Полтавська міська рада (36000, м. Полтава, Соборності 36);

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області (36000, м. Полтава, Гоголя 25, кім.62);

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 );

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ); Третя особа- ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено та проголошено 05.04.2024 року.

Суддя М.О. Материнко