Справа № 349/2076/23
Провадження № 2-о/349/15/24
У Х В А Л А

14 березня 2024 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Рибія М. Г., присяжних Наритника Р. Й., Короташ Г. Г.,

за участю секретаря судового засідання Пунько Н. С.,

представника заявника, адвоката Микитчина П. С.,

представника ОСОБА_1 , адвоката Падучак І. І.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Микитчин П. С., про визнання ОСОБА_1 недієздатним,

орган опіки та піклування - виконавчий комітет Букачівської селищної ради,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним ОСОБА_1 .

Обґрунтував заяву тим, що є родичем та членом сім`ї ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, має психічне захворювання, не усвідомлює значення своїх дій, потребує сторонньої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Дослідивши як надані заявником докази, так і витребувані судом за власною ініціативою, суд не встановив обставини належності ОСОБА_2 ні до родичів (тим більше близьких), ні до членів сім`ї

ОСОБА_1 . Щодо належності до родичів ОСОБА_1 .

Згідно з показаннями ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні, він є зятем рідної сестри ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Суд встановив, що ця обставина підтверджується:

копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_4 , відповідно до якого вони зареєстрували шлюб 04.05.2019;

свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , згідно з яким її матір`ю є ОСОБА_3 ;

копією рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2012 згідно з яким розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , дошлюбне прізвище ОСОБА_3 - ОСОБА_3;

копіями свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , відповідно до яких їхніми батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Зять по відношенню до тещі чи її рідного брата не є родичем. Наявність родинних зв`язків залежить від споріднення - наявності спільних предків у відносно недалекій перспективі (в більш дальній, очевидно, що будь-які дві особи матимуть, хоч по якійсь лінії споріднення, спільного предка).

Тому твердження ОСОБА_2 про те, що він є родичем ОСОБА_1 , є необґрунтованим.

ІІ. Щодо належності до членів сім`ї ОСОБА_1 .

В акті обстеження матеріально-побутових умов від 20.10.2023, складеному секретарем виконкому Букачівської селищної ради ОСОБА_8 , спеціалістом у справах соціально-незахищених верств населення ОСОБА_9 та адміністратором ЦНАП ОСОБА_10 , зазначено, що « ІНФОРМАЦІЯ_1 було проведено обстеження житлово-побутових умов за адресою АДРЕСА_1 … Також було зафіксовано факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з родичем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 який постійно його доглядає у зв`язку з сезонними загостреннями хвороби».

Суд допитав в судовому засіданні осіб, які склали вищезазначений акт:

ОСОБА_8 надавав показання, що за зверненням ОСОБА_2 було проведено обстеження житлово-побутових умов за вищевказаною адресою. З розмови із мешканцями будинку дізнався, що в ньому проживають ОСОБА_1 , його сестра і ОСОБА_2 . Скільки часу ОСОБА_2 проживає із ОСОБА_1 йому не відомо.

ОСОБА_9 надала показання, що під час відвідування місця проживання ОСОБА_1 із слів сусідів та старости дізналася, що ОСОБА_1 опікується ОСОБА_2 , разом з ними проживає рідна сестра ОСОБА_1 та її дочка.

ОСОБА_10 надала показання, що в день складення акту за місцем проживання ОСОБА_1 була його сестра, яка сказала, що не може за ним доглядати, тому що як жінка не справляється з ним. Чи був ще хтось в будинку, не пам`ятає. Факт проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 зафіксували із слів сусідів. Також сама, як мешканка с. Козарі, коли проходила повз будинок, інколи бачила там ОСОБА_2 . Зазначила, що в цьому будинку також проживають дружина та теща ОСОБА_2 .

Показання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо місця проживання ОСОБА_2 є недопустимими доказами, оскільки є показаннями з чужих слів і вони не назвали осіб, від яких дізналися відповідні відомості (ст. 90 ЦПК України).

Акт обстеження матеріально-побутових умов від 20.10.2023 є недопустимим доказом, адже складений не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений законами України (ст. 19 Конституції України) - немає нормативно-правого акту, який би регламентував складення такого документа посадовими особами органу місцевого самоврядування. А згідно з ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

ОСОБА_2 надав показання, що за ОСОБА_1 нема кому доглядати. Сестра ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , змушена доглядати за своєю матір`ю, в якої цукровий діабет і якій ампутували ногу, а у її вітчима виявили онкологію. З ОСОБА_1 вони проживають вдвох. ОСОБА_3 проживає на цей час в м. Бурштині, приїжджає раз-двічі на тиждень. Дружина проживає та працює в м. Калуші. Теж приїжджає декілька разів на тиждень в с. Козарі. Утримує в с. Козарі кури, козу, загалом невелике господарствою. Їсти готує жінка, теща, деколи він сам. Живуть разом із ОСОБА_1 на пенсію ОСОБА_1 . Стежить за тим, щоб ОСОБА_1 нікуди не йшов, оскільки він може піти в сусіднє село тощо і звідти його потрібно забирати.

ОСОБА_3 , рідна сестра ОСОБА_1 , надала показання, що не має зараз можливості доглядати за ОСОБА_1 , оскільки її батьки живуть в м. Бурштині, є хворими, тому вона більше часу проводить з ними. ОСОБА_1 «вдома не сидить», втікає. В м. Бурштині проживає третій рік - з осені 2021 року. З осені 2022 року зять з м. Калуша переселився в с. Козарі.

У висновках лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 17.11.2021, 11.05.2022, 10.11.2022, виданих за заявами ОСОБА_3 , зазначено, що ОСОБА_1 проживав разом з нею в с. Козарі, є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу та потребував постійного стороннього догляду у зв`язку з обмеженям здатності контролювати свою поведінку.

У висновках лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 12.05.2023 та 03.11.2023, виданих за заявою ОСОБА_2 , вже зазначено, що ОСОБА_1 проживає разом з ним в с. Козарі, є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу та потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з обмеженям здатності контролювати свою поведінку.

Згідно із ст. 3 СК України:

1. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

2. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

3. Права члена сім`ї має одинока особа.

4. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Досліджені докази ні кожен окремо, ні в сукупності не є достатніми для доведення обставин спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

ОСОБА_2 та ОСОБА_11 є зацікавленими особами, тому до їхніх показань потрібно ставитися з обережністю і вони повинні, для встановлення їхньої достовірності, підтверджуватися іншими доказами. Однак таких доказів немає.

Показання ОСОБА_10 про те, що інколи бачила ОСОБА_2 за місцем проживання ОСОБА_1 не є доказом його місця проживання там, адже причини перебування можуть різними. Більше того, ОСОБА_10 зазначила, що в цьому будинку також проживають дружина та теща ОСОБА_2 . Водночас згідно з показаннями ОСОБА_2 та ОСОБА_11 - це не так. Отже, або ОСОБА_2 та ОСОБА_11 надали неправдиві показання, або ОСОБА_10 зробила неправильний висновок щодо місця проживання вищезазначених осіб.

Висновки лікарської комісії медичного закладу не підтверджують місця проживання заявників, адже видаються лікарською консультативною комісією особі, що звернулась із заявою, без перевірки відповідних відомостей (Інструкція про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України 31.07.2013 № 667).

ОСОБА_2 не повідомив про жодні права та обов`язки, який має ОСОБА_1 по відношенню до нього. Зазначив, що ОСОБА_1 за станом свого психічного здоров`я не може взяти участь в судовому засіданні. В таком випадку, якщо б навіть припустити, що ОСОБА_2 дійсно проживає разом із ОСОБА_1 , доглядає за ним, цього недостатньо, щоб вважати їх однією сім`єю, адже відсутня взаємність у їхніх відносинах.

Оскільки заяву подано особою, яка немає повноважень на це, з огляду на висновок Верховного Суду, наданий в постанові від 20.01.2022 у справі № 752/24219/20, заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 296 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про визнання недієздатним ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.04.2024.

Суддя М. Г. Рибій

Присяжні Р. Й. Наритник

Г. Г. Короташ