Справа № 274/251/24
Провадження № 2/0274/509/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"04" квітня 2024 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Дерманської О.В.,

учасники справи, присутні в судовому засіданні

позивачка ОСОБА_1 ,

представник відповідача адвокат Антонюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

09.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом у якому просить стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача

Позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.02.2002 року та сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Їх синові ОСОБА_4 встановлено інвалідність 3 групи.

Позивачка, якій також встановлено 3 групу інвалідності не працює, оскільки здійснюю догляд за сином.

Належний рівень життя дитині позивачка не зможе забезпечити, оскільки має певні захворювання, що вимагає коштів на лікування. Вона отримує пенсію по інвалідності 3 групи, в розмірі 2760 грн та здійснює догляд сином ОСОБА_4 , який також постійно хворіє, потребує постійного вживання ліків, специфічного харчування, а також постійних медичних консультацій та обстежень. Їх повнолітній син ОСОБА_5 продовжує навчання і також потребує допомоги батьків, а відповідач самоусунувся від надання такої допомоги своїм дітям. Він також не надає утримання позивачці як дружині, якій встановлено інвалідність.

Відповідач є здоровим, на даний час він мобілізований і проходить військову службу. Відповідач приховує від позивачки розмір своїх доходів. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки має постійний дохід у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця.

У відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача, адвокатом Антонюк О.М., відповідач частково визнав позовні вимоги. Просив стягувати із нього аліменти на сина в розмірі частки його доходів. Заперечення проти позову обґрунтував тим, що на даний час позивач та відповідач розлучені. За період спільного проживання у них народились двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До припинення шлюбних відносин діти проживали разом з батьками, вся сім`я перебувала на утриманні ОСОБА_2 , який один працював та забезпечував родину. На сьогоднішній день діти періодично проживають з кожним із батьків. Те, що сторони припинили сімейні відносини та перестали проживати разом, не перешкоджає цікавитись життям дітей та приймати участь у їх вихованні батьком. Із початку збройної агресії до теперішнього часу ОСОБА_2 виконує свої функціональні обов`язки на території східних областей України, цілодобово забезпечує обороноздатність держави. Відповідач спілкується з дітьми по телефону, у відпустках діти знаходяться з ним. Увесь час, починаючи з дня народження синів і по теперішній час, ОСОБА_2 не припиняв їх утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймає участь у їх вихованні, догляді за ними, намагається надати їм повноцінне батьківське піклування та турботу, щодня прикладає зусилля у вирішенні їх повсякденних питань та проблем. Твердження ОСОБА_1 про виселення з будинку нічим не підтверджується і є таким, що вводить суд в оману, оскільки відповідач придбав цей будинок, вони жили там однією сім`єю і лише після прийняття рішення про припинення шлюбних стосунків ОСОБА_2 сам покинув їх спільний будинок, залишивши все позивачу та дітям, не претендуючи на це. Також він залишив всі сімейні надбання та збереження для дітей та колишньої дружини, що не оспорюється позивачкою. Хоча старший син ОСОБА_5 вже повнолітній, але батько допомагає йому матеріально. Для Захара батько, окрім натуральної форми утримання, надсилає грошові кошти.

Окрім того, не зрозуміла вимога позивачки щодо способу виконання обов`язку з утримання дитини виключно в грошовій формі. Натомість, такий спосіб утримання сина не влаштовував ОСОБА_2 , оскільки він не впевнений, що кошти відповідачем будуть спрямовані саме на утримання ОСОБА_4 . Тому він пропонував дружині виконувати свої зобов`язання щодо утримання дитини в переважній більшості в натуральній формі (їжею, одягом, оплатою навчання, лікування та відпочинку, ін.). Проте, позивачку не влаштовував саме такий спосіб утримання сина, вона вимагала встановити виключно грошову форму її забезпечення.

Хлопчик вже відносно дорослий, відвідує школу. А тому мама дитини могла б знайти роботу та працювати, щоб співмірно забезпечувати дитину, або хоча б себе, адже це спільний батьківський обов`язок.

Відповідач ОСОБА_2 має незадовільний стан здоров`я. Ускладнює життя і можливість працювати наявність у нього виразки.

Окрім цього, на утримані відповідача перебувають батьки-пенсіонери: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які проживають разом з відповідачем та потребують його моральної, фізичної та матеріальної підтримки, оскільки мама ще й є інвалідом ІІІ групи, перенесла декілька складних операцій, має проблеми із суглобами та дуже погано рухається.

Вважає надто завищеним розмір аліментів - 1/3 доходів відповідача.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 18.01.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою від 19.02.2024 суд витребував докази про доходи відповідача.

Протокольною ухвалю суду від 04.04.2024 суд продовжив строк для подання відзиву на позовну заяву позивачеві, долучив до справи відзив відповідача на позовну заяву.

У судовому засіданні позивачка підтримала позов із підстав, заявлених у ньому. На вказані у відзиві доводи відповідача вказала, що відповідач хоч і пересилав кошти на карту Захара, коли вона із ним перебувала на лікування, проте постійно її цькував за те, куди вона ті гроші витрачає. Відповідач постійно їй твердить, щоб вона йшла працювати. Проте, вона не може поки що працевлаштуватись, оскільки синові лише 7 років. В селі немає роботи, а щоб їхати в місто працювати, то вона має більше як на 12 годин залишати сина самого, що неможливо, з огляду на його вік та стан здоров`я. Лише в цьому році у нього тричі була пневмонія. У сина хвороба суглобів, яку називають хвороба ЮРА, дитина постійно приймає гормональні препарати, вітаміни та знеболювальне. Лікарі кажуть, що ці препарати пригнічують його імунітет та через це постійні захворювання органів дихання. Шлюб між нею та відповідачем розірвано, через його зради. Раніше чоловік зловживав алкогольними напоями. Мати чоловіка погрожує вигнати її із будинку. Її старший син повнолітній, він навчається та потребує від неї грошових коштів.

Представник відповідача адвокат Антонюк О.М. у судовому засіданні із підстав, вказаних у відзиві просила позов задовольнити частково, стягнути аліменти у розмірі частки доходів відповідача.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, сторони перебували у шлюбі із 23.11.2022 року (а.с. 8).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 07.02.2024, на що вказали сторони та вбачається із Єдиного реєстру судови рішень.

Сторони являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із матір`ю (а.с. 12, 13, 4).

Рубану Захару із 23.10.2023 встановлено інвалідність дитинства. Його законним представником є мати ОСОБА_1 , що вбачається із копії посвідчення, серії НОМЕР_1 , від 19.12.2023. Причиною інвалідності є загальне захворювання, пов`язане з ураженням опорно-рухового апарату (а.с. 9, 33).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 31.10.2023, виписки Житомирської обласної дитячої лікарні із медичної карти стаціонарного хворого від 18.10.2023, виписки із історії хвороби № 2380, висновку спеціаліста дитячого ревматолога ОСОБА_10 - ОСОБА_7 встановлено діагноз Ювенільний ревматоїдний артрит, ANA позитивний, HLAB 27 позитивний, серонегативний варіант, поліартрит правого колінного та правого гомілкового ступеневого суглобів, акт ІІ ст., RO І ст., ФН 1 (а.с. 14-23).

Із індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 13 ОСОБА_7 встановлено ряд обмежень та рекомендації, зокрема, медикаментозне лікування, ЛФК, лікувальний масаж, обстеження, огляд лікарями (а.с. 23-25).

У січні 2024 року та у березні 2024 року ОСОБА_7 повторно обстежено лікарями, йому встановлено діагноз Ювенільний ревматоїдний артрит, псоріатичний артрит, призначено лікування, що вбачається із консультативних висновків спеціалістів (а.с. 89-90) .

Відповідно до свідоцтва про народження сторони є також батьками повнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 72).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 23.10.2023 ОСОБА_1 до 25.09.2026 встановлено третю групу інвалідності, що пов`язана із захворюванням ураження опорно-рухового апарату. Їй протипоказана важка фізична праця (а.с. 10).

Наявність у ОСОБА_1 хвороб опорно-рухового апарату доводиться випискою із історії хвороби № 2548, відповідно до якої вона перебувала на стаціонарному лікуванні у 2023 році (дата не читається) та консультаціним висновком спеціаліста від 13.09.2023 ( а.с. 30, 31-32).

Із довідки № 775 від 19.03.2024 вбачається, що ОСОБА_2 призваний по мобілізації, проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 із 28.02.2022 по даний час (а.с. 70).

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається із довідки Швайківської сільської ради від 18.03.2024 (а.с. 71).

У 2014 та 2015 роках ОСОБА_2 надавалися направлення для стаціонарного обстеження (лікування) із приводу остеохондрозу хребта (а.с. 76).

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 05.05.2015 ОСОБА_2 було встановлено діагноз остеохондроз, спонділоартроз попереково-крижового відділу хребта, протрузії дисків L4-L5, L5-S1 до 2,8 мм.( а.с. 77).

Відповідно до епікризу № 2488 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікування із 24.06.2015 до 01.07.2015 із діагнозом порфоративна виразка цибулини 12 п.к., місцевий серозний перотиніт (а.с. 78).

ОСОБА_9 , матері відповідача встановлено третю групу інвалідності із 03.07.2014 року довічно (а.с. 80).

ОСОБА_9 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 81-83).

ОСОБА_9 має захворювання опорно-рухового апарату, у 1987 році їй проведено оперативне втручання, що вбачається із долучених до відзиву медичних документів (а.с. 84-87). У вересні 2022 року ОСОБА_9 перенесла ішемічний інсульт (а.с. 88).

Відповідно до відомостей із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у 2023 році ОСОБА_2 нараховано заробітну плату військовослужбовцям в розмірі 649 744,63 грн (а.с. 57-58).

У вересні 2023 року на карту ОСОБА_3 відповідач перерахував 500 гривень, у грудні 2023 року загалом 8000 гривень (а.с. 73-75).

Норми права, застосовані судом, аналіз доводів сторін, висновки суду

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до ст. 181 ЦПК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 194 СК України).

Висновки суду

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову, із таких підстав.

Між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання відповідачем свого неповнотілого сина ОСОБА_3 , який проживає із матір`ю. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, їх шлюб розірвано та позивачка твердить про подружню зраду відповідача, постійні до неї претензії від відповідача щодо витрачання коштів, того, що вона не працює.

Таким чином, наявні підстави для стягнення аліментів примусово, за судовим рішенням.

Визначаючи розмір аліментів, суд зважає на той факт, що дитина сторін ОСОБА_11 має хронічне захворювання суглобів, йому встановлено інвалідність третьої групи. Дитина потребує постійного лікування, обстеження, догляду, харчування, ЛФК, масажу.

Дитина має вік 7 років та очевидним є те, що він на даний час він ще потребує безпосереднього догляду матері. Крім того, медичними документами доведено часті захворювання дитини.

Позивачка не працює та також є особою із інвалідністю третьою групи, через хвороби-опорно-рухового апарату.

Доходи позивачки складають її пенсія та соціальні виплати законному представникові дитини, яка має інвалідність.

Відповідач є військовослужбовцем ЗСУ та отримує матеріальне забезпечення.

Тому, зважаючи на фактичні обставини справи, діючи в інтересах дитини, суд вважає за необхідне стягувати аліменти у розмірі 1/3 частки доходів відповідача.

Такий розмір аліментів, з огляду на вік дитини, інвалідність його матері, забезпечить дитину належним утриманням, якого син сторін потребує через хвороби.

Належне утримання батьком гарантує дитині вчасне обстеження, лікування, збалансоване харчування, догляд, якого ОСОБА_11 вкрай потребує. Мати дитини через інвалідність та безпосередній догляд за дитиною, не має можливості таке утримання надати синові.

Доводи відповідача про наявність у нього хвороб суд відхиляє, оскільки на їх підтвердження не надано актуальних медичних документів, а надані докази датовані ще 2015 роком та не можуть вважатися достовірними.

Те, що сторони утримують їх повнолітнього сина доказами не підтверджено, тому судом відхиляється.

Суд погоджується із доводами відповідача, що він має своїм обов`язком утримувати непрацездатних батьків. Разом із тим, суду не надано доказів на підтвердження факту надання відповідачем матеріального утримання батькам, зокрема, перерахування грошових коштів, оплати комунальних послуг, лікування, тощо.

Тому обов`язок утримання відповідачем своїх непрацездатних батьків у даному випадку не має вирішального значення при визначенні розміру аліментів.

Доводи відповідача про можливе витрачання коштів не на сина суд відхиляє, оскільки положеннями ст. 186 СК України гарантовано контроль за цільовим витрачанням аліментів у виді здійснення органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів.

У разі нецільового витрачання аліментів позивач матиме право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, що гарантовано ч. 2 ст. 186 СК України.

Крім того, визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд повністю задовольнив позовні вимоги та позивачка звільнена від сплати судового збору, суд стягує із відповідача на користь держави 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивачка - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 08.04.2024.

Суддя І.Ю. Хуторна