Справа № 342/163/24
Провадження № 2/342/214/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_1 , в якому просить визнати за ним право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є уродженцем та жителем с. Чортовець Коломийського району Івано-Франківської області. Постійним місцем мого проживання з часу народження й по сьогодні є батьківський будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Дане житло побудоване батьками позивача в 70-их роках, що доводиться записами в технічному паспорті. Батьки позивача померли: тато ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мама ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 . При житті, в серпні 2005 року ОСОБА_5 зробив письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 . Реалізуючи своє право на спадщину за даним заповітом, 23 грудня 2008 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). Після смерті тата, позивач продовжував жити в батьківському будинку за адресою: АДРЕСА_1 , котрий теж входить до складу спадщини. Увесь час позивач добросовісно та безперервно володіє і відкрито користується даним нерухомим майном разом із земельною ділянкою, обробляє землю та сплачує земельний податок, доглядає за будинком та утримує його, неодноразово робив в ньому поточний та капітальний ремонти, тобто фактичними діями вступив в управління спадковим майном. 15 грудня 2023 року державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори видано на ім`я позивача Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 . Причиною прийняття такого рішення стала реєстрація спадкового господарства як колгоспний двір, що унеможливлює визначити частку спадкодавця. Згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок та Архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» право власності на житловий будинок за вищевказаною адресою дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_7 . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідач, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 відповідач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 відповідач. Аналізуючи зазначене, позивач як спадкоємець за заповітом, фактично вступив в управління спадщиною. Спору щодо спадкового майна немає. На даний час позивач виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство, у зв`язку із обставинами, вказаними в Постанові.

01 лютого 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі та витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області. У разі відсутності спадкових справ, надати відомості про їх відсутність.

13 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 до суду подав заяву, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 вцілому (2/3 частини, спадкуючи після смерті батьків і 1/3 частину, як члену колишнього колгоспного двору). В даній заяві зазначив, що аналізуючи інформацію, вказану у погосподарській книзі за 1991-1995 р.р. щодо господарства особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 15.04.1991 проживали та були зареєстрованими його батьки та він (позивач). Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Втративши це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба). Тобто, в даній справі всім членам колгоспного двору належать рівні частки, по 1/3 частці кожному.

14 березня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.00 год. 02 квітня 2024 року в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Учасники справи в судове засідання 02 квітня 2024 року не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бундзяк У.М. до суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити без позивача та його представника; позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Зазначили, що частки у спадковому господарстві, як члени колгоспного двору, не мають.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як слідує із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 червня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 102 від 14 червня 1989 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_5 та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №175 від 30.06.1989.

АДРЕСА_1 змінена із Жовтнева №5; також дійсно 06.12.1976 р. Указом Президії Верховної Ради Української РСР за № 1514-ІХ село Чортовець переіменовано на село Назаренкове та 11.06.1996 р. постановою Президії Верховної Ради України за № 3278-ХІІ село Назаренкове переіменовано на село Чортовець та змінено назву Назаренківської сільської ради на Чортовецьку сільську раду, що доводиться довідкою № 784 від 28.10.2022, виданою Городенківською міською радою Івано-Франківської області.

Згідно даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 р. нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_4 належить ОСОБА_5 (голові колгоспного двору), відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 30.06.1989 р. виданого Городенківським РВК, згідно рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.1989 р., реєстровий № 175, що стверджується копією листа ОКП «Коломийське МБТІ» «Надання інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних».

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №369391227 від 12.03.2024 стверджується, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1973 р., господарські будівлі та споруди - в 1973 та 1990 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 344 від 18.12.2023, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 19.12.2023 становить - 188000 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно ксерокопій господарських книг, виданих Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради, на 1983-1985, 1986-1990, 1991-1995 роки, суспільна група домогосподарства по АДРЕСА_3 належало до «колгоспники», головою якого був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працював шофером у колгоспі ім. Леніна, його дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 також працювала уколгоспі ім. Леніна - чл. ланки.

У домогосподарстві колгоспному дворі за адресою АДРЕСА_5 , станом на 15.04.1991 року були зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова двору, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , син, що стверджується довідкою № 257 від 14.03.2024, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належав по 1/3 частці колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

Членам сім`ї позивача ОСОБА_1 : дружині ОСОБА_2 , дітям ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не належать частки у колишньому колгоспному дворі по АДРЕСА_1 , оскільки: шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено 10 жовтня 1993 року (копія повторного свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 06.03.2024); ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 ; ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За життя, 03 серпня 2005 року, ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, житловий будинок з господарськими спорудами, земельну ділянку (пай), взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право заповів - ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстровано в реєстрі за № 40. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 46002438, що доводиться копією Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №17913730 від 23.12.2008.

Голова колишнього колгоспного двору ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_14 у віці 65 років в с.Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації смертей 05 жовтня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 48, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 05 жовтня 2005 року Чортовецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , актовий запис № 48 від 05.10.2005, на час смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на час смерті за даною адресою були зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , невістка, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , онука, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , онука; заповіт від померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений Чортовецькою сільською радою № 40 від 03.08.2005 р. не змінювався та не скасовувався, що стверджено довідкою № 1219 від 02.12.2021, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доводиться копією свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_4 , виданого 23 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області.

ОСОБА_5 та ОСОБА_15 були подружжям, актовий запис про шлюб № 1 від 05 лютого 1964 року, складений Виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 7, сформованого 06.03.2024.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_5 є його син ОСОБА_1 (позивач), який прийняв спадщину після його смерті, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, на виконання ухвали, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 1436/2008 (номер у Спадковому реєстрі № 46108164), заведену після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , на підставі заяви спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

ОСОБА_1 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), розміром 80,28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому на підставі сертифікату серії РН № 228020, виданого на підставі рішення Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 09.02.2000 року за № 51-р.

До складу спадщини ОСОБА_5 входить також 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

При зверненні ОСОБА_1 до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , державний нотаріус Капріян С.В. відмовила у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_5 відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка житлового будинку, проте частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1833/02-31 від 15.12.2023.

Член колишнього колгоспного двору ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_16 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 77 років в м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, про що 02 листопада 2021 року складено відповідний актовий запис № 792, що стверджуєсться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 , виданого 02 листопада 2021 року. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

За життя, ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_6 , жителька АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося - житловий будинок з господарськими спорудами, земельну ділянку (пай) і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла - ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстровано в реєстрі за № 41. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 68938052, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №68240616 від 25.01.2022.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_18 , актовий запис № 792 від 02.11.2021, на час смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на час смерті за даною адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , невістка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , онука, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , правнук, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , правнук; заповіт від померлої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчений Чортовецькою сільською радою № 41 від 03.08.2005 р. не змінювався та не скасовувався, що стверджено довідкою № 1218 від 02.12.2021, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_6 є її син ОСОБА_1 (позивач), який прийняв спадщину після її смерті, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, на виконання ухвали, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 18/2022 (номер у Спадковому реєстрі № 69031403), заведену після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_18 , на підставі заяви спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом.

До складу спадщини ОСОБА_6 входить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/3 кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийняв спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 (позивач).

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Зареєстроване місце проживання відповідачаОСОБА_3 - АДРЕСА_2 .

Зареєстроване місце проживання відповідачаОСОБА_4 - АДРЕСА_1 .

Судове рішення складено 02.04.2024.

Суддя: Федів Л. М.