Справа № 159/1375/24
Провадження № 2/159/669/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Ковельської міської ради Волинської області (м. Ковель, вул. Незалежності, 73) про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , яка набута ним за договором купівлі-продажу, що був укладений 08.09.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказана квартира розташована на другому поверсі двоповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 .

Попередньому власнику вказаної квартири - ОСОБА_2 рішенням Ковельської міської ради № 397 від 12.08.2010 року «Про надання дозволу на будівництво житлових будинків, господарських споруд, гаражів, проведення добудов» було надано дозвіл на прибудову до квартири АДРЕСА_4 рішенням ОСОБА_2 також було зобов`язано виготовити необхідну документацію, погодити в управлінні містобудування та архітектури про початок будівельних робіт, повідомити інспекцію Держархбудконтролю у Волинській області, а після закінчення будівельних робіт пред`явити об`єкт державній приймальній комісії для прийняття в експлуатацію.

У 2011 році, на замовлення ОСОБА_2 , був розроблений Проект на забудову земельної ділянки прибудову до квартири АДРЕСА_2 .

За даними технічного паспорта, виготовленого 03.02.2003 року КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_2 складалась з двох кімнат: одна - площею 17,1 кв.м., друга - площею 10,3 кв.м. Крім цього - кухня, площею 6,2 кв.м.; ванна, об`єднана з вбиральнею, площею 3,1 кв.м.; коридор, площею 6,2 кв.м.; комора, площею 1,9 кв.м.; балкон, площею 0,6 кв.м. Житлова площа квартири становила 27,4 кв.м., загальна площа - 45,4 кв.м.

Квартиру з такими параметрами позивач придбав у ОСОБА_2 08.09.2017 року.

Після придбання квартири, на підставі виготовленого ОСОБА_2 проекту, були проведені необхідні будівельні роботи, внаслідок яких загальна площа квартири збільшилася на 22,2 кв.м.

За даними технічного паспорта, виготовленого 13.11.2023 року, загальна площа квартири збільшилася на одну кімнату, площею 22,7 кв.м., та балкон, площею 0,6 кв.м., а за рахунок уточнення розмірів всіх інших приміщень, загальна площа квартири на даний час становить 67,6 кв.м., житлова - 49,8 кв.м.

На даний час, в результаті добудови, квартира складається з трьох кімнат: одна - 16,7 кв.м., друга - 10,4 кв.м., третя - 22,7 кв.м., а всього - 49,8 кв.м. житлової площі. Інші приміщення залишились незмінними, та, з уточненням параметрів, становлять: кухня - 6,1 кв.м., санвузол - 2,9 кв.м., коридор - 5,7 кв.м., вбудована шафа - 1,9 кв.м., балкон - 0,6 кв.м. та добудований ще один балкон - 0,6 кв.м. Разом нежитлові приміщення становлять - 17,8 кв.м.

Однак добудову було проведено без оформлення дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, а після закінчення будівництва не було пред`явлено об`єкт державній комісії для прийняття в експлуатацію.

З приводу прийняття в експлуатацію об`єкта та узаконення добудованого приміщення позивач звернувся до Ковельської міської ради та у відповідь на звернення отримав лист № 7/25/С-1 від 19.01.2024 року, в якому позивачу надали роз`яснення, що підстав для повторного надання дозвільних документів на проектування та будівництво об`єкта відсутні та рекомендували звернутися до суду.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 , після реконструкції, що була проведена шляхом прибудови приміщень, внаслідок чого загальна площа квартири збільшилась та становить 67,6 кв.м., житлова площа збільшилась та становить 49,8 кв.м..

В підготовче судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

Представник позивача адвокат Базярук У.М. в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує.

Представник відповідача - Ковельської міської ради Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи. Проти задоволення позову не заперечує.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 96740504 від 08.09.20217 року та свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 , виданим 23.06.2020 року Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

За даними технічного паспорта, виготовленого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації від 03.02.2003 року, встановлено, що, станом на 2003 рік, загальна площа квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , складала 45,4 кв.м., з яких житлова площа - 27,4 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 397 від 12.08.2010 року «Про надання дозволу на будівництво житлових будинків, господарських будівель та споруд, гаражів, проведення реконструкцій та прибудов», попередньому власнику квартири - ОСОБА_2 було надано дозвіл на проведення прибудови до квартири розміром 6,30х4,00 м.

Вказаним рішення ОСОБА_2 було зобов`язано, зокрема, виготовити необхідну документацію, погодити її в управлінні містобудування та архітектури, перед початком будівельних робіт отримати дозвіл в інспекції Держархбудконтролю у Волинській області, а після закінчення будівельних робіт - пред`явити об`єкт державній приймальній комісії для прийняття в експлуатацію відповідно до державних будівельних норм.

Після прийняття вказаного рішення, за замовленням ОСОБА_2 , був розроблений проект прибудови до квартири АДРЕСА_2 .

Крім цього, судом встановлено, що заявою від 02.02.2010 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що проживають в квартирах АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , не заперечували проти проведення відповідної добудови, переобладнання та реконструкції ОСОБА_2 квартири, що належала йому на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Вказана заява була засвідчена приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Дудою Л.В. та зареєстрована в реєстрі за № 138, 139, 140 від 02.02.2010 року.

09.10.2020 року між Ковельською міською радою та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , за участю третьої особи на стороні Суперфіціара РЖКП № 2, було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою (суперфіцію), згідно змісту якого, суперфіціар надає, за погодженням з третьою особою РЖКП № 2, а суперіфціарії приймають у строкове платне користування земельну ділянку площею 53 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , для обслуговування житлового приміщення (для розширення квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 (добудови житлового будинку).

На підставі укладеного договору, сторонами договору суперфіцію було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки від 08.10.2020 року.

Згідно із звітом від 16.11.2023 року, затвердженого експертом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_8 , квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (загальна площа квартири 67,6 кв.м, з яких житлова площа квартири 49,8 кв.м., площа забудови 79,5 кв.м., будівельний об`єм 226,6 м. куб.) можлива для надійної та безпечної експлуатації, відповідає основним державним будівельним та санітарним вимогам.

Відповіддю начальника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради Мурай Л. від 19.01.2024 року підтверджується той факт, що добудова до квартири АДРЕСА_2 розміщена на земельній ділянці, наданій в користування для обслуговування житлового приміщення (для розширення квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 (добудови) житлового будинку), згідно з Договором про встановлення права користування земельною ділянкою (суперфіцію) на земельну ділянку площею 53 кв.м (кадастровий номер :08:002:0061).

Добудова до квартири АДРЕСА_2 проведена відповідно до пп. 1.17. п. 1 рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 12.08.2010 року № 397 та проекту на забудову земельної ділянки від 20.01.2011 року № 20, відповідає будівельним нормам та державних санітарним та пожежним нормам та правилам (ДБН Б. 2.2 12-2019 «Планування та забудова територій», ДСП 173-96 «Державні санітарні правила планування і забудови населених пунктів», ДБН В. 1.1.7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»).

Судом встановлено, що позивач звертався до Ковельської міської ради та Державної інспекції архітектури та містобудування з метою узаконення добудови проведеної до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Однак, відповіддю виконавчого комітету Ковельської міської ради позивачу було повідомлено про відсутність підстав для повторного надання дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, наявність хоча б однієї з трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Аналіз правової норми, визначеної ч. 3 ст. 376 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий не є забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому, слід ураховувати вимоги ч. 1 ст. 376 ЦК України, а саме наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

Суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

В межах судового розгляду судом встановлено, що, станом на момент здійснення добудови, згідно із матеріалами справи та різниці в дослідженій технічній документації на нерухоме майно, підготовленій станом на 2003 та 2023 роки, позивачем здійснювалось будівництво на земельній ділянці, що не перебувала у його власності та праві користування.

Однак, 09.10.2020 року між Ковельською міською радою та ОСОБА_7 , за участю третьої особи на стороні Суперфіціара - РЖКП № 2, було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою (суперфіцію), за яким суперфіціар надав, а суперіфціарій прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 53 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , для обслуговування житлового приміщення (для розширення квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 (добудови) житлового будинку).

Таким чином, у позивача наявна підстава для визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, визначена ч. 3 ст. 376 ЦК України, оскільки земельна ділянка, на якій здійснене самочинне будівництвом, була надана забудовнику у подальшому у користування на підставі договору про встановлення права користування земельною ділянкою (суперфіцію) із відповідним цільовим призначенням.

Окремо суд аналізує та бере до уваги умову про обов`язковість проведення будівництва з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією.

На підставі дослідженого раніше звіту про проведення технічного обстеження від 16.11.2023 року, підготовленого експертом ОСОБА_8 , судом встановлено, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (загальна площа квартири 67,6 кв.м, з яких житлова площа квартири 49,8 кв.м., площа забудови 79,5 кв.м., будівельний об`єм 226,6 м.куб.) є надійною та безпечною для експлуатації, відповідає основним державним будівельним та санітарним вимогам.

Згідно ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Висновки, викладені експертом у дослідженому звіті про проведення технічного обстеження, не заперечуються відповідачем та приймаються до уваги судом, за відсутності сумнівів в його точності та обґрунтованості.

Окремою умовою для визнання права власності особи на самочинно збудоване нерухоме майно є встановлення того, що вказане питання було предметом розгляду компетентного державного органу.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від «30» березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Судом встановлено, що позивач звертався до Ковельської міської ради та Державної інспекції архітектури та містобудування з метою узаконення добудови, проведеної до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Однак, відповіддю виконавчого комітету Ковельської міської ради позивача було повідомлено про відсутність підстав для повторного надання дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт.

За таких обставин, право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Відповідно до положень матеріального та процесуального закону, змісту позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку про те, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відтак позов підлягає до задоволення.

Судові витрати по справі суд залишає за позивачем відповідно до його вимоги в позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 76-81, 141, 200, 257, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 368, 376 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Ковельської міської ради Волинської області (м. Ковель, вул. Незалежності, 73) про визнання права власності на нерухоме майно, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 , після реконструкції, що була проведена шляхом прибудови приміщень, внаслідок чого загальна площа квартири збільшилась та становить 67,6 кв.м., житлова площа збільшилась та становить 49,8 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий П. Ю. БОЙЧУК