РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з Лукасевич А.Є.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визнати недостовірною інформацією, поширеною відповідачем, а саме: «…у зв`язку з виявленням фактів систематичного порушення вимог чинного законодавства сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 під час подачі за допомогою електронних сервісів Держгеокадастру заяв щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки…»; «… ОСОБА_1 … спричиняє додаткове навантаження та чинить тиск на державних кадастрових реєстраторів Відділу 1…»; зобов`язати позивача протягом 10 днів з дня вступу рішення в законну силу спростувати вищезазначену недостовірну інформацію у такий же спосіб, як вона була поширена шляхом надіслання листа до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Кваліфікаційної комісії по видачі та анулюванні кваліфікаційного сертифіката інженера землевпорядника та інженера-геодезиста; стягнути з відповідача на користь позивача сто тисяч моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що 26.12.2022 року ОСОБА_2 , виконуючи обов`язки начальника Держгеокадастру у Житомирській області у листі від 26.12.2022 року до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Кваліфікаційної комісії по видачі та анулюванні кваліфікаційного сертифіката інженера землевпорядника та інженера-геодезиста поширила про позивача, як інженера-землевпорядника вищезазначену недостовірну інформацію, яка не відповідає дійсності та завдає шкоди честі, гідності і діловій репутації позивача та порушує його право на недоторканність ділової репутації. Порушення відповідачем прав позивача завдало йому душевних страждань чим заподіяно йому моральної шкоди.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2024 року матеріали цивільного позову передано на розгляд Богунському районному суду м. Житомира за підсудністю.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.03.2024 року у даній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.12.2022 року за підписом в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Пивоваренко Валентини складено лист №21-6-0.2-3180/2-22 на адресу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, та Кваліфікаційної комісії по видачі та анулюванню кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста.

У вищезазначеному листі зазначено, що згідно ст. 66 Закону України «Про землеустрій» (далі Закон), Кваліфікаційна комісія здійснює контроль за якістю професійної підготовки сертифікованих інженерів-землевпорядників. Відповідно до ст. 68 Закону, особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом. Із врахуванням вищезазначеного та у зв`язку з виявленням фактів систематичного порушення вимог чинного законодавства сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 під час подачі за допомогою електронних сервісів Держгеокадастру заяв щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки інформована наступне.

У період з 26.07.2002 року по 05.10.2022 року сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 були подані наступні повідомлення про виявлення технічних помилок у відомостях Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0561 (далі Повідомлення): від 26.07.2022 року №ЗВ-022, від 05.08.2022 року №ЗВ-022, від 18.08.2022 року №ЗВ-022, від 22.09.2022 року №ЗВ-022 та від 05.10.2022 року №ЗВ-022.

Згідно вказаних вище повідомлень, метою їх подачі було внесення виправлених відомостей щодо форми власності земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0561 та виправлення відомостей про її власників (користувачів).

За результатами розгляду відповідних заяв щодо внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0561, державними кадастровими реєстраторами були прийняті рішення про відмови у внесенні виправлених відомостей у зв`язку з виявленням програмним забезпеченням ведення Державного земельного кадастру (національна кадастрова система) критичної помилки під час перевірки електронного документа, а саме: «[Власники/Користувачі] Земельна ділянка зареєстрована за постановою 1051. Критична.» Державна реєстрація вказаної вище земельної ділянки в Державному земельному кадастрі здійснена 15.10.2020 року.

За результатами розгляду долученої до Повідомлень документації із землеустрою можна зробити висновок, що сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_1 мав на меті внести зміни до відомостей про земельну ділянку в кадастровим номером :05:000:0561, натомість систематично вибирав невірний тип транзакції.

Крім того, у зв`язку з надходженням доповідної записки Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі Відділ) від 25.08.2022 року №502/459-22 стало відомо, що ОСОБА_1 повторно створює заяви без виправлення попередніх зауважень, спричиняє додаткове навантаження та чинить тиск на державних кадастрових реєстраторів Відділу 1, у зв`язку з чим Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області було змушене звернутись до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із відповідною заявою про вчинення злочину від 24.10.2022 року №10-6-0.6-2447/2-22.

Також на підставі інформації Управління Служби безпеки України в Житомирській області Служби безпеки України від 16.11.2022 року №57/5/2-1789 стало відомо, що ФОП ОСОБА_1 здійснює топографо-геодезичні вишукування на території Житомирської області без отримання спеціального дозволу, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей регулювання земельних відносин в умовах воєнного стану» №2247-ІХ. На виявлений факт порушення вказано також у доповідній записці Відділу №1 від 30.11.2022 року №1034/459-22, тощо.

Враховуючи вищезазначене, в.о. начальника просила розглянути та, у разі підтвердження вказаних вище фактів, вжити необхідні заходи реагування, у відповідності до ст. 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

На адресу ГУНП в Житомирській області Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області було направлено заяву від 24.10.2022 року про вчинення злочину сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 .

Листом Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 22.11.2022 року в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області Пивоваренко В. повідомлено, що з ОСОБА_1 було проведено профілактичну бесіду та винесено протокол офіційного застереження про недопущення антигромадської поведінки.

В обґрунтування позову позивач надав копії: посвідчення «Почесний землевпорядник України» серії НОМЕР_1 від 22.10.2002 року на своє ім`я; власної трудової книжки, зокрема відомостей про роботу та нагородження; пенсійного посвідчення особи з інвалідністю 2 групи загального захворювання; паспорту громадянина України; кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника № НОМЕР_2 від 05.10.2015 року на своє ім`я; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

У статті 34 Конституції України та статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплене право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

За змістом зазначених норм кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, у тому числі, право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно зі ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте та сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року зазначено, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики

тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов`язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК (1618-15). У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.

З огляду на те, що інформація, яка була викладена у вищезазначеному листі від 26.12.2022 року, була поширена в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Пивоваренко Валентиною Василівною, як посадовою особою при виконанні своїх посадових обов`язків, яка виступала від імені вказаної юридичної особи, належним відповідачем має бути саме юридична особа, в якій вона працює, тобто Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Тобто, позов подано до неналежного відповідача і клопотань про заміну його належним відповідачем, позивачем не заявлено.

У ч.1 ст.201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

У ст.297 ЦК України закріплена норма про те, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Під гідністю слід розуміти визначення цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності. Поняття «честь» нерозривно пов`язане з позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка грунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Частиною 1 ст.277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.п. 15,19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-якій спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (475/97-ВР).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 посилається на те, що викладена у вищезазначеному листі інформація є недостовірною, доведена до великого кола осіб, є фактичним твердженням та підлягає спростуванню. Поширення вказаної у листі інформації впливає на зниження цінності особи позивача в очах спеціалістів в земельних питаннях, його колег та замовників. Така недостовірна інформація завдає шкоди його честі, гідності і діловій репутації, порушує його право на недоторканність ділової репутації.

Разом з тим, у вищезазначеному листі зазначено про виявлення Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області фактів систематичного порушення вимог чинного законодавства сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 під час подачі за допомогою електронних сервісів Держгеокадастру заяв щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, а також про повторне створення позивачем заяв без виправлення попередніх зауважень, спричинення додаткового навантаження та чинення тиску на державних кадастрових реєстраторів, про що проінформовано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, а також Кваліфікаційну комісію по видачі та анулюванню кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста.

Тобто, у вказаному вище листі Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області було викладено критичну оцінку певних фактів і недоліків в роботі позивача і останнім не надано жодних доказів про те, що вказана інформація не відповідає дійсності.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази в їх сукупності завдання фізичною особою ОСОБА_2 шкоди особистим немайновим правам позивача.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоди та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 9 вищезазначеної постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне (за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого) спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В позовній заяві відсутні будь-які належні, допустимі, достатні та достовірні докази фактичні дані, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що позивачу діями відповідача було завдано моральну шкоди, та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи. Крім того, позивач у своєму позові не навів, з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 100000,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: