Справа № 700/953/23
УХВАЛА

іменем України

09 квітня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Пічкура С.Д. , за участю секретаря судового засідання Нетребенко В.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Лисянка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Звенигородської міської ради (орган опіки та піклування), Служба у справах дітей Лисянської селищної ради, про позбавлення батьківських прав,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Звенигородської міської ради (орган опіки та піклування), Виконавчого комітету Лисянської селищної ради про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 26.01.2024 року вказаний позов залишено без розгляду.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 07.03.2024 року ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 26.01.2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 19.03.2024 року справу прийнято до провадження, продовжено судовий розгляд справи та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, направили суду заяву про вирішення позову у підготовчому судовому засіданні без участі позивача та його представника.

З метою уникнення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості головуючого у справі, суддя заявив самовідвід, оскільки суддею сформована думка, що позивач зловживає процесуальними правами, адже спільно проживають з відповідачкою, позов носить штучний характер і поданий не в інтересах дитини, про що суддею Пічкур С.Д. винесено ухвалу про залишення позову без розгляду, яка скасована апеляційним судом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Головна мета відводу - це гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Оскільки суддею сформована думка, що позивач зловживає процесуальними правами подавши завідомо штучний позов, тому у будь-якого стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви щодо об`єктивного розгляду цієї справи саме суддею Пічкуром С.Д., попри скасування такої ухвали апеляційною інстанцією.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право кожного на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен заявити самовідвід або бути відведений.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Отож, з метою зняття у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання нарікань на необ`єктивність та неупередженість головуючого судді, а також звинувачень у заінтересованості результатів розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість головуючого судді, суд дійшов висновку про задоволення заяви про самовідвід, а справу слід передати в канцелярію суду для повторного авторозподілу.

На підстві викладеного та керуючись статтями 10, 36, 39, 40, 260, 264 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самвідвід судді Пічкура С.Д. задовольнити.

Відвести суддю Пічкура С.Д. від розгляду цивільної справи №700/953/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Звенигородської міської ради (орган опіки та піклування), Служба у справах дітей Лисянської селищної ради, про позбавлення батьківських прав.

Цивільну справу передати в канцелярію суду для повторного авторозподілу

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сергій ПІЧКУР