ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/635/22Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/817/44/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

секретар - Панькевич Т.І.

з участю представника АТ КБ "ПриватБанк" - Гнатишака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 1 вересня 2023 року, повний текст якого складено 6 вересня 2023 року, ухвалене суддею Федорончуком В.Б. у цивільній справі №595/635/22 за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі АТ КБ ПриватБанк) звернулось до суду із вказаним позовом, який обгрунтовано тим, що 9 квітня 2021 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконував, станом на 16 травня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 31 581,52 грн, з яких: 24995,10 грн заборгованість за тілом кредиту; 6586,42 грн заборгованість за нарахованими відсотками.

Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 1 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг, в якій зазначено основні умови кредитування. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Щодо заволодіння коштами з картки ОСОБА_1 третіми особами шахрайським шляхом зазначає, що до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач. В архівах Банку не виявлено звернень ОСОБА_1 з дорученням про постанову карти в СТОП-ЛИСТ платіжної системи або з вимогою про блокування карти до моменту зняття коштів з його рахунку. Без розголошення з боку ОСОБА_1 ПІН-коду картки, номеру картки, сторонні особи не могли б ні зайти до до застосунку Приват24, ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти. Обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунками в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів покладено саме на ОСОБА_1 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 виконав інструкції та вчинив певні дії на вимогу невідомої особи, яка йому зателефонувала. Вказану обставину ОСОБА_1 визнав. Отже, відповідач розголосив стороннім особам особисті фінансові дані, чим надав цим особам доступ до Приват24, його дії є недобросовісними.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника АТ КБ ПриватБанк - Гнатишака О.В., який доводи апеляційної скарги підтримав, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що 14 вересня 2021 року з карткового рахунку ОСОБА_1 шляхом обману знято кредитні кошти у сумі 26 000,00 грн. Останній виконав свої обов`язки перед Банком, відповідно до умов договору повідомив Банк про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку та звернувся до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій. В свою чергу, позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 будь-якими діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка діє змогу ініціювати платіжні операції.

Однак, з такими висновками суду колегія суддів не може погодитись, оскільки вони не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового судового рішення.

Обставини справи.

9 квітня 2021 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

У п. 1.3 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 9 квітня 2021 року визначено річну процентну ставку у розмірі 42% - для карт Універсальна та 40,8 % - для карт Універсальна Gold.

У заяві зазначено, що відповідач підписанням цієї анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг а також тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг примірник якого йому надано для ознайомлення в письмовому вигляді.

Своїм підписом ОСОБА_1 засвідчив, що він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті www.privatbank.ua.

На виконання кредитного договору №б/н від 9 квітня 2021 року ОСОБА_1 було видано наступні картки: картка Універсальна № НОМЕР_1 та картка Універсальна № НОМЕР_2 з терміном дії 03/25, що підтверджується Довідкою АТ КБ ПриватБанк.

Укладення кредитного договору, погодження його умов, зокрема, щодо процентної ставки, отримання кредитних карток ОСОБА_1 не заперечує.

У період з 9 квітня 2021 року по 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 користувався картками № НОМЕР_1 (з 09.04.2021 до 27.04.2021) та № НОМЕР_2 (з 28.04.2021 до 14.09.2021), що підтверджується Випискою за договором №б/н за період 09.04.2021 18.05.2022.

Як вбачається із долученого банком до позовної заяви розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 станом на 16 травня 2022 року становить 31 581,52 грн, з яких: 24995,10 грн заборгованість за тілом кредиту; 6 586,42 грн заборгованість за нарахованими відсотками.

14.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Тернопільського РУ поліції про те, що невідома особа під приводом телефонного дзвінка, представившись працівником «ПриватБанку», шахрайським способом, шляхом зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами, чим спричинила матеріальну шкоду на загальну суму близько 26000 грн.

За заявою ОСОБА_1 14.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, номер кримінального провадження 0001441, кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 190 КК України.

У матеріалах цивільної справи відсутня інформація про результати досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Із поданих суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним 14.09.2021 року органу досудового розслідування, вбачається, що 14.09.2021 о 16.30 до ОСОБА_1 зателефонував чоловік на імя Любомир, який представився працівником ПриватБанку, повідомив, що з карти ОСОБА_1 намагаються зняти кошти в Запорізькій області. ОСОБА_1 заперечив таку операцію. Після чого вказана особа повідомила ОСОБА_1 необхідність змінити пароль карти і попросив назвати дату народження, що ОСОБА_1 і зробив. Після цього особа на імя Любомир прислав пароль для входу. Через 30 хв ОСОБА_1 намагався зайти у додаток Приват24, але не зміг, оскільки був введений невірний пароль. Після цього ОСОБА_1 пішов у відділення ПриватБанку, де йому запропонували зателефонувати на гарячу лінію банку.

На гарячій лінії йому запропонували заблокувати карту, що він і зробив, та звернувся до поліції.

Із інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 02.12.2022 №6212106-ВБ вбачається, що 14.09.2021 року о 18:26:39 ОСОБА_1 було здійснено дзвінок на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк». По дзвінку блоковано Приват24: 130808399 0 +52 Sep 14, 2021 6:30:04 PM blockAccount DN030694GVJ 130808399 0 НОМЕР_3 Sep 14, 2021 6:30:07 PM blockAccount DN030694GVJ. Щодо карток: 486801 - карта була обмежена. Загальний ліміт витрат (Сума = 0.04) - ліміт видаткових операцій, який не дозволяє проводити будь-які списання. (Коментар автора: За сигналом на ОКОМ2021- 09-14 18:31:39. За карткою клієнта операції здійснювала третя особа, номер картки відправника - 486801, номер картки одержувача, дата - 2021-09-14 17:51:54, сума -219.0, сервіс - PRIVAT24, валюта -UAH.

У відзиві за позовну заяву ОСОБА_1 зазначив про те, що 14.09.2021 року особа на імя ОСОБА_2 , який зателефонував і представився працівником ПриватБанку, надав інструкцію для здійснення певних дій, які ОСОБА_1 виконав, після чого втратив доступ до Приват24, в тому числі і до електронної банківської карти.

Як вбачається з виписки з рахунку ОСОБА_1 , 14.09.2021 року було збільшено кредитний ліміт до 25 000 грн. та здійснено 40 операцій покупка, розваги по 650 грн. кожна, а також зарахування суми вкладу з скарбнички на суму 537 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до пп. 7 ч. 19 ст. 38 Закону України Про платіжні послуги під час реєстрації повідомлення користувача про втрату електронного платіжного засобу емітент зобов`язаний зазначити дату і час одержання повідомлення.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів та/або індивідуальної облікової інформації.

Втратою індивідуальної облікової інформації є неможливість здійснення платником використання індивідуальної облікової інформації, неправомірне заволодіння та/або використання чи загроза заволодіння та/або використання іншими особами індивідуальної облікової інформації або її компонентів.

Користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації (ч. 20 Закону України Про платіжні послуги).

Відповідно до Постанови Національного банку № 705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Суд першої інстанції не врахував наявних у матеріалах справи доказів про те, що ОСОБА_1 виконав інструкції невідомої особи, повідомив цій особі свої особисті дані, тобто як користувач кредитної картки своїми діями сприяв у доступі до відомостей за кредитною карткою, її особового рахунку, акаунту та додатку Приват24, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції.

Дзвінок на гарячу лінію ПАТ КБ ПриватБанк ОСОБА_1 було здійснено не відразу після розмови з особою, яка представилась працівником Приватбанку, а лише о 18.26 год, тобто більш ніж через дві години після того, як він виконав інструкції невідомої особи.

Операції щодо використання кредитних коштів ОСОБА_1 14.09.2021 року виконані у проміжок часу з 16.40 год до 17.51 год.

А тому висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 будь-якими діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка діє змогу ініціювати платіжні операції, не відповідає обставинам справи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана ОСОБА_1 визначено основні умови кредитування, зокрема відсоткову ставку у розмірі 42% річних, за якою проводилось нарахування відсотків, які АТ КБ ПриватБанк просило стягнути з ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи та зазначені норми права, що регулюють спірні правовідносини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 1 вересня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ; ЄРДПОУ 14360570) 31581,52 грн (тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят одна гривня та п`ятдесят дві копійки) заборгованості за кредитним договором №б/н від 9 квітня 2021 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 березня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Храпак Н.М.