КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/4876/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Київ

Справа № 754/3578/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Таран Н.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету фізичного виховання і спорту України про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Національного університету фізичного виховання і спорту України про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 22 липня 2020 року він працював на посаді керівника гуртка за основним місцем роботи та вчителем хімії за внутрішнім сумісництвом Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного. Відповідно до рішення Міністерства освіти і науки України Олімпійський коледж імені Івана Піддубного знаходиться у стані припинення шляхом ліквідації як окремої юридичної особи та утворення на його базі відокремленого структурного підрозділу в структурі Національного університету фізичного виховання і спорту України.

04 лютого 2021 року він отримав лист від 29 січня 2021 року № 57 за підписом старшого інспектора відділу кадрів Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного ОСОБА_2, у якому зазначено, що його звільнено за прогул та повідомлено про необхідність з`явитися за трудовою книжкою. 11 лютого 2021 року він прибув до відділу кадрів, де старший інспектор відділу кадрів ОСОБА_2 видала копію наказу від 29 січня 2021 року № 44-к про звільнення позивача за прогул та трудову книжку з відповідним записом.

Позивач вважав, що наказ від 29 січня 2021 року № 43-к «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_1 » та наказ від 29 січня 2021 року № 44-к «Про звільнення за прогул» є незаконними, такими, що порушують його конституційні права, видані у неправомочний спосіб, форма та зміст яких не відповідають вимогам законодавства. Передбачений законом захист своїх прав вбачає у скасуванні вказаних наказів та поновленні на роботі, а також у стягненні на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд визнати його звільнення незаконним, скасувати наказ від 29 січня 2021 року № 43-к «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_1 » та наказ від 29 січня 2021 року № 44-к «Про звільнення за прогул» та поновити його на роботі, стягнути з Національного університету фізичного виховання і спорту України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 січня 2021 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення як необґрунтоване і незаконне, ухвалене з порушення норм процесуального права і неправильним застосування норм матеріального права; через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Просить ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач заявляв клопотання про виклик свідків, проте йому невідомо про результати розгляду судом його клопотання, в оскаржуваному рішенні відсутня інформація щодо показів свідків чи причин відмови у задоволенні клопотання про виклик свідків.

Також позивач звертався до суду із клопотанням про витребування доказу від 08 липня 2021 року, а саме: акту про відсутність на робочому місці від 27 січня 2021 року з графіком роботи, проте йому невідомо про результати розгляду судом клопотання, чи було витребувано і оглянуто оригінали вказаних копій.

Позивач зазначає, що він виконував сумлінно свою роботу, зокрема на 29 січня, 05 та 06 лютого 2021 року було заплановано похід з учнями Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного в Київський академічний театр Українського фольклору «Берегиня», а 05 лютого 2021 року мав відбутися черговий вечірній мовний клуб. Олімпійський коледж імені Івана Піддубного з грудня 2020 року перебував фактично на карантині, запровадженим у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, а навчання - здебільшого у дистанційному форматі, тому графік роботи гуртків планувався з урахуванням епідеміологічної обстановки, узгодження з навчально-тренувальним процесом (тобто без дотримання чіткого графіку, затвердженого ще до початку навчального процесу у 2020-2021 навчальному році).

Відповідач надав суду сфальсифікований документ - графік роботи на 2021-2022 навчальний рік, водночас суд першої інстанції відмовив у витребуванні оригіналу цього документу, не викликав свідка ОСОБА_3 , колишнього директора (станом на вересень 2020 року) Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, який міг би підтвердити, що такий документ не затверджував, що такого графіку взагалі не могло бути в природі, оскільки у січні 2021 року тривав 2020-2021 навчальний рік. І саме розклад навчальних занять, роботу гуртків тощо він затверджував як директор навчального закладу, але на 2020-2021 навчальний рік.

Відповідачем не доведено факту відібрання у позивача письмових пояснень, а посилання на усні пояснення, нібито надані телефоном, не є достатнім доказом для обґрунтування звільнення.

Судом першої інстанції не надано жодної оцінки тому, що позивач, будучи членом Первинної профспілки «Профспілкова організація працівників та студентівОлімпійського коледжу імені Івана Піддубного», був звільнений без згоди профспілки.

ОСОБА_4 не мав жодного права підписувати накази про накладення дисциплінарного стягнення та про звільнення, а таке право було або у керівника (директора коледжу), або у ОСОБА_5 , як голови комісії з припинення.

Крім того, вважає, що суддя Таран Н.Г. повинна була узяти самовідвід при ознайомленні з цією справою після повторного автоматизованого розподілу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, оскільки суддя Таран Н.Г. своєю ухвалою в іншій справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Блокбастер-боулінг» про порушення відповідачем вимог мовного законодавства України, про захист прав споживача та відшкодування матеріальної та моральної шкоди вже підтверджувала та засвідчувала недовіру позивача до себе.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Національного університету фізичного виховання і спорту України просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення, посилаючись на те, що судом правильно встановлено обставини справи та надано їм законну та обґрунтовану оцінку.

Зазначає, що 27 та 29 січня 2021 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці протягом всього робочого дня без поважних причини, що підтверджується актом комісії від 27 січня 2021 року у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; актом комісії від 28 січня 2021 року у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ; актом комісії від 29 січня 2021 року у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; доповідними записками ОСОБА_7 від 26 січня 2021 року та від 29 січня 2021 року.

28 січня 2021 року у телефонному режимі ОСОБА_1 повідомив, що був відсутній на роботі у зв`язку з тим, що, за його переконанням, Олімпійський коледж імені Івана Піддубного станом на 29 січня 2021 року повинно бути реорганізовано у нове підприємство і він очікує на наказ про звільнення. У той же час, станом на 29 січня 2021 року реорганізація коледжу не була завершена і ОСОБА_1 ніхто не повідомляв про вивільнення. Зазначене свідчить про відсутність у ОСОБА_1 поважних причини відсутності на робочому місці 27 та 29 січня 2021 року.

Крім того, колективний договір укладений між профспілковим комітетом та адміністрацією Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного на 2016-2021, затверджений конференцією трудового колективу від 24 березня 2016 року, зареєстрований Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією реєстровий номер 2891/2702 від 18 квітня 2016 року, припинив свою дію, оскільки відповідно до п. 3 зазначеного колективного договору він діє до моменту прийняття нового (копія витягу із колективного договору є в матеріалах справи).

Таким чином, уповноваженим представником трудового колективу, що захищає інтереси працівників Відокремленого структурного підрозділу «Олімпійський фаховий коледж імені Івана Піддубного Національного університету фізичного виховання і спорту України» є Рада трудового колективу.

Позивач зазначав, що є членом Первинної профспілки «Профспілкова організація працівників та студентів Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного», однак не долучив до позовної заяви жодного доказу, який підтверджував би членство позивача в Первинній профспілці «Профспілкова організація працівників та студентів Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного».

Комісія з реорганізації Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного протокольним рішенням від 23 жовтня 2020 року № 2 визначила уповноваженим комісії щодо управління справами Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного ОСОБА_4. Отже, ОСОБА_4 мав достатній обсяг повноважень для підписання наказів про накладення дисциплінарного стягнення та про звільнення позивача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засідання представник відповідача Національного університету фізичного виховання і спорту України - Рішко Н.І. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вважав встановленим, що ОСОБА_1 27 та 29 січня 2021 року повинен був бути на робочому місці згідно з графіком роботи на 2021 - 2022 навчальний рік, проте у зазначені дні позивач на робочому місці був відсутнім без поважних причин. Позивачем не надано належних доказів, які б могли підтвердити його твердження про сфальсифікованість документів, які підтверджують відсутність позивача на робочому місці.

Суд вважав, що відповідачем було дотримано передбачену чинним законодавством процедуру звільнення позивача, зокрема: працівнику у телефонному режимі (акт від 28 січня 2021 року) уповноваженим комісії з реорганізації Олімпійського коледжу імені Іванна Піддубного ОСОБА_4 у присутності старшого інспектора з кадрів ОСОБА_2 та інспектором з кадрів ОСОБА_8 запропоновано надати пояснення і документи на підтвердження поважності причини прогулу, проте позивач відмовився надати письмові пояснення, а в телефонній розмові повідомив, що був відсутній на роботі у зв`язку з тим, що, за його переконанням, Олімпійський коледж імені Івана Піддубного повинно бути реорганізовано у нове підприємство і він очікує на наказ про звільнення.

Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.

Матеріали справи не містять жодних доказів щодо поважності причин відсутності позивача на робочому місці 27 та 29 січня 2021 року.

З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21 липня 2020 року наказом Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного № 165-к ОСОБА_1 прийнятий на посаду керівника гуртка підрозділу педпрацівники вихователі з 22 липня 2020 року з посадовим окладом згідно штатного розпису (т. 1 а. с. 115).

21 липня 2020 року наказом Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного № 166-к ОСОБА_1 прийнятий на посаду вихователя підрозділу педпрацівники вихователі за внутрішнім сумісництвом на 0,5 ставки посадового окладу згідно з штатним розписом з 22 липня 2020 року (т. 1 а. с. 116).

31 серпня 2020 року наказом Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного № 200-к ОСОБА_1 вихователя підрозділу педпрацівники вихователі за внутрішнім сумісництвом звільнено за власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України 31 серпня 2020 року (т. 1 а. с. 118).

31 серпня 2020 року наказом Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного № 202-к ОСОБА_1 , керівника гуртка підрозділу педпрацівники вихователі, прийнято на посаду вчителя хімії за внутрішнім сумісництвом з 01 вересня 2020 року на 0,5 ставки посадового окладу згідно штатного розпису (т. 1 а. с. 120).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2020 року № 1083-р «Про реорганізацію Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного» прийнято рішення щодо реорганізації Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного шляхом приєднання до Національного університету фізичного виховання і спорту України.

На підставі вказаного розпорядження Міністерством освіти і науки України № 1149 від 18 вересня 2020 року було видано наказ про реорганізацію Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного шляхом приєднання до Національного університету фізичного виховання і спорту України з утворенням на його базі відокремленого структурного підрозділу зазначеного Університету і надалі іменувати його Відокремлений структурний підрозділ «Олімпійський фаховий коледж імені Івана Піддубного Національного університету фізичного виховання і спорту України» ( а.с. 88, т. 1)

Наказом Міністерства освіти і науки України № 1285 від 19.10.2020 року введено до складу Комісії з реорганізації Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, зокрема, ОСОБА_4 , а відповідно до рішення Комісії від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_4 визначено уповноваженим Комісії щодо управління справами Коледжу ( а.с. 97, т. 1).

27 січня 2021 року комісією у складі: старшого інспектора з кадрів ОСОБА_2 , інспектора з кадрів ОСОБА_6, старшого вихователя ОСОБА_7 складено акт про те, що ОСОБА_1 був відсутнім на робочому місці 27 січня 2021 року протягом робочого дня з 12:00 год до 16:00 год (т. 1 а. с. 127).

28 січня 2021 року комісією у складі: уповноваженого комісії ОСОБА_4 , старшого інспектора з кадрів ОСОБА_2 , інспектора з кадрів ОСОБА_6 складено акт фіксації надання пояснень ОСОБА_1 у телефонному режимі. У вказаному акті зазначено: «28.01.2021 року до керівника гуртка ОСОБА_1 здійснено вхідний дзвінок уповноваженим комісії ОСОБА_4 з мобільного телефону об 18:10 год із проханням надати пояснення щодо відсутності на робочому місці з 25 по 29 січня 2021 року. Керівник гуртка ОСОБА_1 у нашій присутності відповів по телефону (поставлено на гучномовець), що був відсутній на роботі у зв`язку з тим, що Олімпійський коледж ім. І. Піддубного повинно бути реорганізовано у нове підприємство і він чекає наказ про звільнення. На дану заяву ОСОБА_4 відповів, що реорганізація триває до кінця січня 2021 року і особисто ОСОБА_1 не повідомляли про скорочення штату або чисельності працівників і якщо він хоче працювати, то нехай виходить і працює або звільняється. ОСОБА_1 сказав, що прийде 29.01.2021р. та вирішить це питання» (т. 1 а. с. 123).

29 січня 2021 року комісією у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 складено акт про те, що ОСОБА_1 був відсутнім на робочому місці 29 січня 2021 року протягом робочого дня з 14:00 год. до 18:00 год. (т. 1 а. с. 124).

У доповідній записці на ім`я Уповноваженого Комісії з реорганізції Олімпійського коледжу ім. Івана Піддубного ОСОБА_4 від 26 січня 2021 року старший вихователь ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_1 повідомив, що з 03 по 16 грудня 2020 року знаходився на лікарняному, проте лікарняний до відділу кадрів не надав, на даний час на роботу не виходить, повідомивши, що очікує на наказ про звільнення у зв`язку із ліквідацією коледжу (т. 1 а. с. 125).

У доповідній записці від 29 січня 2021 року ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_1 , який займає посаду керівника гуртка з 25 по 29 січня 2021 року не виходить на роботу без поважних причин. 19 січня 2021 року в телефонному листуванні повідомив, що вважає себе звільненим та чекає наказ про звільнення (т. 1 а. с. 126).

Наказом від 29 січня 2021 року № 43-к «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_1 » визнано для ОСОБА_1 робочі дні з 27 січня 2021 року по 29 січня 2021 року днями прогулів та застосовано стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді звільнення у порядку передбаченому п. 2 ст. 147 КЗпП України (т. 1 а. с. 127).

Наказом від 29 січня 2021 року № 44-к «Про звільнення за прогул» ОСОБА_1 , керівника гуртка за основним місцем роботи та вчителя хімії за внутрішнім сумісництвом, 29 січня 2021 року звільнено за прогули без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а. с. 119).

29 січня 2021 року ОСОБА_1 направлено лист-повідомлення № 57, у якому повідомлено про звільнення за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України та повідомлено про необхідність одержати трудову книжку у відділі кадрів Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного. Вказаний лист-повідомлення отриманий ОСОБА_1 04 лютого 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1 а. с. 130, 131).

11 лютого 2021 року позивачу видано копію наказу від 29 січня 2021 року № 44-к про звільнення за прогул та трудову книжку з відповідним записом.

23 березня 2021 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис № 021004050 про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, правонаступником якого є Національний університет фізичного виховання і спорту України.

Відповідно до положень ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такі заходи стягнення як догана або звільнення.

Частиною 1 ст. 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

У ст. 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівникам.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 зроблено висновок, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією із важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 757/55435/18-ц (провадження № 61-4050св22), зазначено: «визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника».

Отже, у п. 4 ст. 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Законодавством не визначено перелік поважних причин відсутності на роботі, тому, вирішуючи це питання щодо відсутності працівника на роботі, звільненого за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази із числа передбачених ЦПК України.

При цьому, основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

У цій справі суд встановив, що факт прогулу позивача підтверджується наданими відповідачем доказами, а саме: актами про відсутність на робочому місці від 27 та 29 січня 2021 року (т. 1 а. с. 121, 124), актом фіксації надання пояснень від 28 січня 2021 року (т. 1 а. с. 123), доповідними записками від 26 та 29 січня 2021 року (т. 1 а. с. 125, 126).

Належність і допустимість вказаних доказів позивач під час розгляду справи не спростував, поважність причин відсутності на роботі не довів.

Згідно з актом фіксації надання пояснень від 28 січня 2021 року позивач у телефонній розмові з уповноваженим комісії з реорганізації Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного ОСОБА_4 повідомив, що був відсутній на роботі у зв`язку з тим, що Олімпійський коледж імені Івана Піддубного повинно бути реорганізовано у нове підприємство та він очікує на наказ про звільнення.

Згідно з доповідними записками старшого вихователя ОСОБА_7 , про вказані причини неявки на роботу їй повідомляв позивач по телефону.

Разом з цим, станом на 29 січня 2021 року реорганізація Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного не була завершена та позивача не повідомляли про звільнення.

Згідно із ч. 3 та ч. 4 ст. 36 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Враховуючи викладене, наведені позивачем причини неявки на роботу неможливо визнати поважними, оскільки жодних даних про те, що посада позивача мала бути скорочена, та що роботодавець повідомляв його про скорочення чисельності або штату працівників, - матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що він сумлінно виконував свою роботу, зокрема на 29 січня 2021 року, 05 та 06 лютого 2021 року було заплановано похід з учнями Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного в Київський академічний театр Українського фольклору «Берегиня», а 05 лютого 2021 року мав відбутися вечірній мовний клуб.

Водночас, позивач, посилаючись на зазначені обставини, не оспорює факту відсутності його на роботі 27 та 29 січня 2021 року, а також не наводить будь-яких поважних причин відсутності на роботі.

Щодо посилань позивача на оголошений в Україні карантин у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, суд зазначає, що між карантином та прогулом повинен бути такий зв`язок, що через карантин у працівника вимушено не було можливості вийти на роботу, і це відбулося незалежно від волі й бажання працівника. Необхідно приймати до уваги і те наскільки працівник намагався і мав можливість уникнути прогулу. Такими причинами можуть бути відсутність транспортного сполучення, самоізоляція або обсервація, хвороба працівника, не створення роботодавцем належних умов праці.

В позовній заяві позивач не вказував і суд не встановив, що позивач в якості неприбуття на робоче місце посилався на ті обставини, що через карантинні обмеження не мав можливості прибути на роботу.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не довів належними доказами, що від позивача вимагали надати письмові пояснення, спростовуються матеріалами справи. Так, згідно з актом фіксації надання пояснень від 28 січня 2021 року позивачу у телефонному режимі уповноваженим комісії з реорганізації Олімпійського коледжу імені Іванна Піддубного ОСОБА_4 у присутності старшого інспектора з кадрів - ОСОБА_2 та інспектора з кадрів - ОСОБА_8 було запропоновано надати пояснення і документи на підтвердження поважності причини прогулу, на що позивач відповів, що був відсутній на роботі у зв`язку з тим, що, за його переконанням Олімпійський коледж імені Івана Піддубного повинно бути реорганізовано у нове підприємство і він очікує на наказ про звільнення.

Позивач не заперечував того факту, що 28 січня 2021 року до нього телефонував уповноважений Комісії ОСОБА_4 , проте не згідний з твердженням сторони відповідача, що йому в цій розмові пропонувалося надати письмові пояснення щодо свого не виходу на роботу.

Водночас, суд враховує, що сам по собі факт відсутності письмових пояснень працівника не є достатньою підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач надав суду сфальсифікований документ - графік роботи на 2021-2022 навчальний рік, тоді як у січні 2021 року тривав 2020-2021 навчальний рік, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали справи містять належним чином завірену копію «Графіку роботи педагогічних працівників та помічників вихователів виховної частини на 1 семестр 2020 - 2021 року», затвердженого директором Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного ОСОБА_3 та погодженого головою профспілки коледжу ОСОБА_9 .

Відповідно до вказаного графіку робочі години ОСОБА_1 визначені зокрема: у середу з 12-00 до 16-00 год., у п`ятницю - з 14-00 год. до 18-00 год., що припадають відповідно на 27 та 29 січня 2021 року. ( а.с. 211-213, т. 1).

Помилкове зазначення судом першої інстанції у рішенні про те, що графік складений на 2021 - 2022 навчальний рік, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки обставини, на які посилається відповідач, заперечуючи проти позову, підтверджуються матеріалами справи, з яких вбачається, що зазначений Графік роботи 2020 - 2021 навчального року був долучений до заперечення представника відповідача на відповідь на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , та копія якого була надіслана на адресу позивача. ( а.с. 202 - 215, т.1)

Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки тому, що позивач, будучи членом Первинної профспілки «Профспілкова організація працівників та студентів Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного», був звільнений без згоди профспілки, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16 дійшов висновку, що як при звільненні члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (стаття 43 КЗпП України), так і при звільненні члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (стаття 252 КЗпП) суд має зупинити провадження по справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення. Відсутність такого рішення при час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору.

21 вересня 2023 року Київський апеляційний суд на адресу Первинної профспілки «Профспілкова організація працівників та студентів Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного» надіслав запит з проханням повідомити, чи дійсно ОСОБА_1 є членом Первинної профспілки «Профспілкова організація працівників та студентів Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного». Якщо так, то надати копії документів, що підтверджують цю обставину, та відповідно до вимог ч. 9 ст. 43 КЗпП України надати мотивовану згоду (або відмову у надані згоди) щодо можливості звільнення ОСОБА_1 29 січня 2021 року за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

26 січня 2024 року Первинна профспілка «Профспілкова організація працівників та студентів Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного» надала відповідь на вказане звернення, у якому заначила, що не дає згоди на звільнення ОСОБА_1 та вважає таке звільнення протиправним.

Згідно із частиною сьомою статті 43 КЗпП України та частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 226/1664/18, розглядаючи трудовий спір з урахуванням положень ч. 7 ст. 43 КЗпП України та статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» суд повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. Оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості

Своє рішення про відмову в надані згоди на звільнення ОСОБА_1 . Первинна профспілка «Профспілкова організація працівників та студентів Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного» обґрунтувала тим, що профспілкою встановлено, що ОСОБА_1 сумлінно виконував свою роботу протягом усіх робочих днів, інформація про прогули чи інші дисциплінарні порушення до профспілки не надходили. Обставини, які призвели до звільнення ОСОБА_1 , зазначені нібито як саме через дні прогулу, профспілкою не встановлені.

Колегія суддів вважає наведені профспілкою мотиви незгоди зі звільненням позивача необґрунтованими, оскільки факт відсутності позивача на роботі 27 та 29 січня 2021 року встановлений судом на підставі наданих відповідачем належних та допустимих доказів.

Рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на звільнення позивача не містить достатньої аргументації та посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника. Фактично у такому рішенні зазначено лише про ділові та професійні якості позивача, проте не надано належної оцінки щодо фактичних обставин і підстав звільнення позивача.

Враховуючи те, що рішення Первинної профспілки «Профспілкова організація працівників та студентів Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного» не містить належного обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення позивача, колегія суддів дійшла висновку, що відсутність такого рішення на момент звільнення позивача не є підставою для його поновлення на роботі.

Отже, встановивши відсутність позивача на роботі 27 січня 2021 року протягом робочого дня із 12:00 год до 16:00 год та 29 січня 2021 року протягом робочого дня із 14:00 год до 18:00 год, що підтверджується актами про відсутність на робочому місці, та свідчить про вчинення позивачем прогулу без поважних причин, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для скасування спірного наказу про звільнення позивача та поновлення його на роботі, оскільки позивач факт відсутності на робочому місці не заперечував та не довів наявність поважних причин відсутності на робочому місці у цей період.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання позивача про виклик для дачі показів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Так, 09 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності ( а.с. 238, т. 1)

Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 10 лютого 2022 року, суд ухвалив забезпечити докази у справі шляхом виклику в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 . Забезпечення явки свідків покладено на позивача ОСОБА_1 , якому судом було двічі (10 лютого 2022 року та 11 серпня 2022 року) надіслано витяг з протоколу судового засідання щодо прийнятої судом ухвали (т. 1 а. с. 239).

Однак, у наступні судові засідання 26 червня 2022 року, 11 серпня 2022 року та 05 жовтня 2022 року зазначені свідки не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 про його мобілізацію до лав Збройних Сил України з 24.03.2022 року та про причини своєї неявки суду першої інстанції не повідомляв.

Доводи апеляційної скарги про те, що уповноважений Комісії з реорганізації коледжу ОСОБА_4 не мав повноважень підписувати спірні накази про накладення дисциплінарного стягнення та про звільнення, є необґрунтованими з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Міністерства освіти та науки України від 18 вересня 2020 року № 1149 «Про реорганізацію Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного» наказано створити комісію з реорганізації Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного та установити, що відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України з моменту призначення комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами Олімпійського коледжу іменні Івана Піддубного, повноваження керівника Олімпійського коледжу іменні Івана Піддубного припиняються (т. 1 а. с. 88-91).

Наказом Міністерства освіти та науки України від 19 жовтня 2020 року № 1285 «Про внесення змін до складу Комісії з реорганізації Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, утвореної наказом МОН від 18.09.2020 р. № 1149» уведено до складу комісії ОСОБА_4 (т. 1 а. с. 95, 96).

Рішенням комісії з реорганізації Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, затвердженим протоколом від 23 жовтня 2020 року № 2, визначено уповноваженим комісії щодо управління справами коледжу ОСОБА_4 (т. 1 а. с. 97).

Згідно з наказом Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного від 26 жовтня 2020 року № 1 ОСОБА_4 , уповноважений комісії з реорганізації Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, приступив до управління справами Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного з 26 жовтня 2020 року (т. 1 а. с. 98).

Таким чином, з 26 жовтня 2020 року ОСОБА_4 був уповноваженим на управління справами Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, а тому мав повноваження щодо підписання спірних наказів про накладення дисциплінарного стягнення та про звільнення позивача.

Колегія суддів також відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що суддя Таран Н.Г. повинна була узяти самовідвід при ознайомленні з цією справою після повторного автоматизованого розподілу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, з тих підстав, що суддя Таран Н.Г. своєю ухвалою в іншій справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Блокбастер-боулінг» про порушення відповідачем вимог мовного законодавства України, про захист прав споживача та відшкодування матеріальної та моральної шкоди вже підтверджувала та засвідчувала недовіру позивача до себе.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Наведені позивачем обставини не є такими, що свідчать чи можуть свідчити про необ`єктивність чи упередженість судді Таран Н.Г. під час розгляду цієї справи, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Відповідно участь судді у розгляді іншої справи та заявлення у ній самовідводу не може свідчити про його необ`єктивність чи упередженість при розгляді даної справи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2024 року.

Суддя- доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.