Справа № 461/9130/23 Головуючий у 1 інстанції: Кротова О.Б.
Провадження № 22-ц/811/249/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м.Львів

Справа № 461/9130/23

Провадження № 22-ц/811/249/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 19 грудня 2023 року у складі судді Кротової О.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Качмар Іван Остапович, до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення пені,-

встановив:

26 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Ідея Банк» про стягнення з банку на його (позивача) користь пені в розмірі 3% суми, належної до повернення, за період з 29 січня 2018 року по 1 листопада 2021 року, що складає 3 135 961, 11 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 29 січня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ним ( ОСОБА_1 ) укладено кредитний договір № Z62.00200.003607971, згідно п. 1.1 якого, банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 64 650 грн., включно витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язаний отримати кредит та повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості). Вказує, що 14 травня 2021 року він (позивач) звернувся в АТ «Ідея Банк» за отриманням інформації про стан погашення за кредитом. З виписки, наданої банком 14 травня 2021 року, вбачається, що АТ «Ідея Банк» незаконно протягом всього часу дії договору стягувало з нього (позивача) плату за обслуговування кредиту за кредитним договором №Z62.00200.003607971 від 29 січня 2018 року. 27 травня 2021 року він ( ОСОБА_1 ) скерував на адресу банку вимогу про повернення коштів, просив повернути йому зайво сплачені кошти за кредитним договором. Така вимога банком була проігнорована. Посилається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року задоволено його ( ОСОБА_1 ) позов до АТ «Ідея Банк». Визнано недійсними пункти 1.1, 1.10, 6 кредитного договору № Z62.00200.003607971 від 29 січня 2018 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості. Стягнуто з АТ «Ідея Банк» на його (позивача) користь 76 134, 04 грн. зайво сплачених коштів за кредитним договором. Вказує, що цим рішенням суду також встановлено факт дострокового виконання кредитних зобов`язань. Також зазначено, положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Зазначає, що відповідач зобов`язаний був повернути отриману ним на підставі недійсного пункту договору суму комісії з моменту укладення кредитного договору - тобто з 29 січня 2018 року. Посилається на те, що 1 листопада 2023 року вказана сума стягнута з відповідача в примусовому порядку. Як наслідок у АТ «Ідея Банк» виникло прострочення з повернення комісії за кредитним договором № Z62.00200.003607971 з 29 січня 2018 року по 1 листопада 2021 року (1373 дні). Вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 19 грудня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що зобов`язання відповідача виникло 29 січня 2018 року, з укладеного між сторонами кредитного договору № Z62.00200.003607971, що є договором про надання банківських послуг. Вказує, що до правовідносин між банком та клієнтом, незалежно від того на підставі якого договору вони виникли, повинні застосовуватися ч. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Стверджує, що оскільки положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, то відповідач зобов`язаний був повернути отриману ним на підставі недійсного пункту договору суму комісії з моменту укладення кредитного договору.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися. Їх неявка відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 29 січня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z62.00200.003607971, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби 64 650 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), строком на 60 місяців, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти разом з процентами за річною змінюваною процентною ставкою, що визначається як змінна частина ставки, яка станом на день укладення договору становить 9,5 %, збільшена на маржу банку в розмірі 5,5% та платою за обслуговування кредитної заборгованості.

Графік щомісячних платежів за кредитним договором наведений в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка міститься в п.6.1 кредитного договору №Z62.00200.003607971 від 29 січня 2018 року, підписаного сторонами.

Графіком щомісячних платежів за кредитним договором передбачено внесення позивачем на транзитний рахунок № НОМЕР_1 щомісячного платежу в розмірі 3 484,59 грн., частини якого зараховуються банком на погашення заборгованості за тілом кредиту, погашення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та стягнення плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Відповідно до п. 5.2 кредитного договору цей договір є укладеним з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, а в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згідно із п. 3.2.2 кредитного договору № Z62.00200.003607971 від 29 січня 2018 року позичальник має право достроково повернути всю суму кредиту або її частину.

27 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Ідея Банк» із письмовою вимогою про повернення йому плати за обслуговування кредиту, яка незаконно нараховувалася банком з часу укладення кредитного договору.

Вимога відповідача залишена АТ «Ідея Банк» без реагування, тому він звернутися за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про визнання недійсним положень кредитного договору та стягнення грошових коштів. Визнано недійсними пункти 1.1., 1.10., 6 кредитного договору № Z62.00200.003607971 від 29 січня 2018 року, укладеного між сторонами, у частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості. Стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 зайво сплачені кошти за цим кредитним договором в розмірі 76 134, 04 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року встановлено, що у спірних положеннях кредитного договору має місце встановлення оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що суперечить Закону України «Про споживче кредитування», та є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними. Умови договору в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості визнано недійними, та такі є недійсними з моменту їх укладення.

Позивачем сплачено кошти за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором по 14 травня 2021 року в розмірі 76 134, 04 грн. Судом задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Ідея Банк» зайво сплаченої плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 76 134, 04 грн.

Суд, вирішуючи спір в частині про стягнення з АТ «Ідея Банк» зайво сплаченої плати за обслуговування кредитної заборгованості прийшов до висновку про підставність позовних вимог, виходячи зі ст.1212 ЦК України, яка передбачає, що особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Рішенням суду також встановлено факт дострокового виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 . Станом на 18 вересня 2019 року позивач фактично повернув усю суму кредиту разом з відсотками за користування кредитними коштами, відтак, з цього часу кредитний договір №Z62.00200.003607971 від 29 січня 2018 року є припиненим у зв`язку з повним його виконанням.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року видано виконавчий лист №461/5998/21, який пред`явлено до примусового виконання (ВП №67266930).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Г.М. від 29 жовтня 2021 року у ВП №67266930 знято арешт з коштів АТ «Ідея Банк», оскільки сума боргу згідно виконавчого документа стягнута з боржника у повному обсязі.

1 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Г.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки сума боргу згідно виконавчого документа стягнута з боржника у повному обсязі.

Позивач у своїй позовній заяві просив стягнути з відповідача 3 135 961, 11 грн. пені в розмірі 3% річних за кожен день прострочення повернення безпідставно набутої АТ «Ідея Банк» плати за обслуговування кредитної заборгованості на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 29 січня 2018 року (з часу укладення кредитного договору) по 1 листопада 2021 року (закінчення виконавчого провадження).

Оскаржуване рішення суду мотивоване наступним.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Вказана норма закону на спірні правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюється, виходячи з наступного.

Встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір, за яким відповідачем надані позивачу кредитні кошти. Між сторонами виникли правовідносин до яких застосовувалися положення Закону України «Про захист прав споживачів» в частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року, яке набрало законної сили, встановлено факт дострокового виконання кредитних зобов`язань позивачем станом 18 вересня 2019 року та припинення договірних правовідносини між сторонами.

Відтак, після припинення договору кредиту між сторонами взагалі не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджена судовим рішенням, застосовуються приписи ст. 625 ЦК України у разі його невиконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З моменту припинення кредитних правовідносин на такі правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак пеня відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не нараховується.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 9 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 пеня, передбачена ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача. Після припинення договірних правовідносин, вказана стаття Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини.

Встановлено, що зайво сплачені ОСОБА_1 кошти в розмірі 76 134, 04 грн., як плата за обслуговування кредитної заборгованості, відповідно до ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном, про що також зазначено в рішенні Галицького районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року.

Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

АТ «Ідея Банк» безпідставно отримало від ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту (комісії) за кредитним договором, у зв`язку з чим до правовідносин, що виникли між сторонами застосовано ст. 1212 ЦК України.

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», пеня стягується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

Вказана норма закону підлягає застосуванню щодо сплати пені споживачу у разі невиконання, неналежного виконання сторонами договірного зобов`язання.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

З висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Постанову складено і підписано 25 березня 2024 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ________________ Р.В. Савуляк