26.03.2024 Справа № 363/2871/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Бобрової Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_4 в липні 2021 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 08 жовтня 2009 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З березня 2020 року між подружжям припинились шлюбно-сімейні відносини. У період шлюбу подружжям придбано майно, а сам: автомобіль ВАЗ 217030, рік випуску 2011, дата придбання - 07.02.2018 р., вартість 120 000,00 грн.; холодильник LG (бежевий колір), дата придбання - лютий 2019 р., вартість 4 000,00 грн.; шафа-купе з тумбою для взуття, дата придбання - лютий 2019 р., вартість 3 500,00 грн.; тумба Марко 85(білий колір), дата придбання - 12.07.2019 р. вартість 1 000,00 грн.; дзеркало 80/60, дата придбання - 12.07.2019 р., вартість - 300.00 грн.; унітаз Поліна, дата придбання - 12.07.2019 р., вартість 300,00 грн.; пенал Марко, дата придбання - 12.07.2019 р., вартість 800,00 грн.; ванна, 170 см., дата придбання - 12.07.2019 р., вартість 800,00 грн.; тумба 40, дата придбання - 12.07.2019 р., вартість 500,00 грн.; кран (змішувач з душем для ванни), дата придбання - II кв. 2019 р., вартість 300,00 грн.; кран (змішувач для умивальника), дата придбання - II кв.2019 р, вартість 200,00 грн., пральна машинка Електролюкс (вертикальна загрузка) білого кольору, дата придбання - II квартал 2019 року, вартість 4 000,00 грн.; квартира, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, загальна площа (кв.м). 77,7 житлова (кв.м.) 29,80, адреса: АДРЕСА_1 , дата придбання - 24.10.2019 р., вартість 981 317,74 грн.; ліжко Лугано 180x200, дата придбання -13.05.2020 р., вартість 2 500,00 грн.; матрац Омега 180x200, дата придбання - 13.05.2020 р., вартість 2 000,00 грн.; телевізор Кivi, діагональ 32, дата придбання - 18.04.2020 р., вартість 2 500,00 грн.; набор меблів, комод (тумба велика, тумба мала), дата придбання вартість 4 000,00 грн.; духовка електрична ІNТЕРLINE ОЕS 730, дата придбання - 07.07.2020 р., вартість 3 500,00 грн., витяжка Нахилена ІNТЕRLINE АLТЕА ВК А 60, дата придбання - 07.07.2020р , вартість 2 000,00 грн.; посудомийна машина ІМТЕRLINE DW45 40025, дата придбання - 07.2020 р., вартість 3 500,00 грн.; мікрохвильовка Модерн ІNTERLINE МWA 523, дата придбання - 07.07.2020 р вартість 1 500,00 грн.; електрична варильна панель Саndy на чотири зони нагріву, дата придбання-07.07.2020 р., вартість 4 500,00 грн.; кухня (вбудований набор меблів, мийка, змішувач), дата придбання - 20.07.2020 р., вартість 20 000,00 грн.; бойлер Тоshiro 100 л., дата придбання - 07.08.2020 року, вартість 1 500,00 грн.; диван Фьюжн, дата придбання - 07.12.2020 року, вартість 2 500,00 грн. Загальна вартість придбаної побутової техніки, меблів, унітазу, змішувачів (кранів) за розрахунком позивачки на день звернення до суду, приймаючи до уваги її експлуатацію, складає 65 700,00 грн. Позивач вважає, що перелік вищезазначеної побутової техніки, меблі - є її особистою власністю.

Щодо придбання квартири позивач зазначає, що з 2003-2004 року вона працювала в ДБК № 4 (ВМУ-2), проживала в гуртожитку зі своєю старшою дочкою ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . 14.03.2008 року, розпорядженням КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м. Києва (розпорядження № 3252), позивач разом зі своєю дочкою ОСОБА_5 приватизували - 14/100, кімнату № 8 в квартирі АДРЕСА_3 . Перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем своєї роботи. Відповідно до Договору від 25.04.2013 року про заміну сторони в Договорі про обслуговування коштів для придбання доступного житла, Порядку забезпечення громадян доступним житлом, затвердженим постановою КМУ від 11.05.2011 року № 568, Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання державної підтримки для будівництва (придбання)доступного житла, затвердженого постановою КМУ від 29.02.2012 року № 193, до позивача була застосована державна програма по сприяння молодіжному житлу. За цією програмою, позивач за виділені державні грошові кошти у розмірі 9 988 грн., свої особисті грошові кошти у сумі 249 318,00 грн., придбала разом зі своєю старшою дочкою - ОСОБА_7 , згідно договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно майнові права на 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 . 22.04.2014 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за позивачем та її дочкою було зареєстровано право власності по 1/2 частки вказаної квартири.

23.05.2018 року, відповідно до Договору купівлі-продажу 14/100 часток квартири, засвідченого ПН КМНО ОСОБА_8 (реєстр № 881), позивач разом зі своєю дочкою - ОСОБА_7 , продали приватизовану нашу з нею частку у розмір - 14/100, в квартирі АДРЕСА_5 за 207 213,00 грн. громадянці ОСОБА_9 . Отримані від продажу особистої власної нерухомості грошові кошти у сумі 207 213 грн. витратила на придбання вище зазначеного спірного майна (побутової техніки, меблів, ремонт спірної квартири).

23.01.2019 року, позивачка, діючи за довіреністю від своєї старшої дочки ОСОБА_5 продала її та свою частки квартири АДРЕСА_6 за договором купівлі-продажу № 42 за суму 35 000,00 доларів США.

23.01.2019 року, сплатила за Договором купівлі-продажу майнових прав № 11/3-222 від 23.01.2019 року суму 969 500,00 грн. (грошові кошти, які є позивача та її старшої дочки особистою приватною власністю, і які отримала від продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_6 ) за придбання 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_7 , площею 77,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218). Відповідач ОСОБА_2 , доплатив суму 11 817,74 грн., які є спільними грошовими коштами подружжя. 24.10.2019 року, право власності на придбану квартиру АДРЕСА_8 було за реєстровано під психологічним тиском відповідача ОСОБА_2 на позивача в розмірі 1/2 частини (номер запису про право власності: 33917340) і на відповідача в розмірі 1/2 частини (номер запису про право власності: 33917274).

Позивач вважає, що її старша дочка - ОСОБА_5 була позбавлена права власності на спірну квартиру не зважаючи на те, що її частка в грошовому еквіваленті складає 484 750,00грн (96 9500 грн. : 2 = 484 750). Частка спірної квартири у розмірі 99,39% - є позивача та її старшої дочки ОСОБА_5 - особистою спільною частковою власністю, тому що придбана за грошові кошти у розмірі 969 500,00 грн., які отримані мною від продажу моєї та моєї старшої дочки однокімнатної квартири АДРЕСА_9 . Відповідачу належить тільки 0,61% власності в спірній квартирі приймаючи до уваги, що відповідач для оплати за Договором купівлі-продажу майнових прав № 11/3-222 від 23.01.2019 року докладав суму 11 817,74 грн. Зазначена сума є спільною сумісною власністю подружжя. Отже відповідачу належить тільки 5 908,87 грн., тобто 0,61% від загальної вартості спірної квартири АДРЕСА_8 .

Щодо автомобіля - ВАЗ 217030, рік випуску 2011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - набор меблів, комод (тумба велика, тумба мала) позивач вважає - спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того, 25.11.2020 року відповідач таємно від позивача продав автомобіль ВАЗ, тобто приховав від позивача та сім`ї майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, згоди на продаж автомобіля позивач не надавала.

В добровільному порядку дійти згоди щодо поділу набутого у шлюбі майна сторони не можуть.

В ході судового розгляду 05.11.2021 року позивачка через свого представника подала до суду уточнену позовну заяву посилаючись на те, що 16.08.2021 року Вишгородським районним судом Київської області розірвано шлюб між позивачем ОСОБА_10 та відповідачем ОСОБА_2 , внаслідок чого ОСОБА_10 відновила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_11 .

На підставі викладеного позивач просить з урахуванням уточненої заяви, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за позивачем особистою власністю наступне майно:

холодильник LG (бежевий колір), дата придбання - лютий 2019 р., шафа-купе з тумбою для взуття, дата придбання - лютий 2019 р., тумба Марко 85 (білий колір), дата придбання - 12.07.2019р.; дзеркало 80/60, дата придбання - 12.07.2019р.; унітаз Поліна, дата придбання - 12.07.2019р.; пенал Марко, дата придбання - 12.07.2019р.; ванна 170 см., дата придбання - 12.07.2019 р.; тумба 40, дата придбання -12.07.2019р.; кран (змішувач з душем для ванни), дата придбання - II кв. 2019р.,кран (змішувач для умивальника), дата придбання - II кв.2019р., ліжко Лугано 180х200; матрац Омега 180х200; телевізор Кivi, діагональ 32, дата придбання - 18.04.2020 року духовка електрична ІNТЕРLINE ОЕS 730, дата придбання - 07.07.2020 р., витяжка нахилена ІNТЕRLINE АLТЕА ВК А 60, дата придбання - 07.07.2020 р.; посудомийна машина ІNТЕRLINE DW45 40025, дата придбання - 07.2020 р.; мікрохвильовка Модерн ІNTERLINE МWA 523, дата придбання - 07.07.2020 р.; пральна машинка Електролюкс (вертикальна загрузка) білого кольору, дата придбання - II квартал 2019 року; кухня (вбудований набор меблів, мийка, змішувач), дата придбання - 20.07.2020 р., бойлер Тоshiro 100 л., дата придбання - 07.08.2020 року; диван Фьюжн, дата придбання - 07.12.2020 року; 1/2 квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, загальна площа (кв.м). 77,7 житлова (кв.м.) 29,80, адреса: АДРЕСА_1 . Загальна сума майна, яке є особистою власністю подружжя складає 541 950 грн.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя: автомобіль ВАЗ 217030, рік випуску 2011, дата придбання - 07.02.2018 р.; набор меблів, комод (тумба велика, тумба мала), дата придбання вартість 4 000,00 грн.; електрична варильна панель Саndy на чотири зони нагріву, дата придбання - 07.07.2020 р., вартість 4 500,00 грн. на загальну суму 128 500 грн.

Виділити в порядку поділу майна в натурі відповідачу ОСОБА_2 - автомобіль ВАЗ 217030, рік випуску 2011, дата придбання - 07.02.2018 р.; набор меблів, комод (тумба велика, тумба мала), дата придбання вартість 4 000,00 грн.; електрична варильна панель Саndy на чотири зони нагріву, дата придбання - 07.07.2020 р., вартість 4 500,00 грн. на загальну суму 128 500 грн.

Стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію у розмірі 5908,87 грн. замість його частки - 0,61% у справі спільної сумісної власності на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, загальна площа (кв.м). 77,7 житлова (кв.м.) - 29.80, адреса: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання (т. 1 а.с. 86).

28.10.2021 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лук`янчука А.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що в січні 2004 року він почав проживати з позивачкою в цивільному шлюбі у гуртожитку в кімнаті, де проживала позивачка зі своєю донькою за адресою: АДРЕСА_10 . Під час проживання в гуртожитку за відповідач неодноразово робив там ремонт та купував побутову техніку, а саме: холодильник, пральна машина, телевізор, мікрохвильова піч, музичний центр, меблева стінка - парта, стіл, диван та велосипед. Майже всі ці речі на даний час знаходяться у позивачки в с. Павелки, Андрушівського району Житомирської області. 05.10.2009 року відповідач одружився з позивачкою, після чого відповідач приватизував кімнату за адресою: АДРЕСА_11 , яку в квітні 2013 року було продано, за що відповідачем отримано 150 000,00 грн. (19 000 дол. США). В липні 2013 року по програмі «Молодіжний кредит 70/30» була придбана однокімнатна квартира в АДРЕСА_12 . Так як на черзі на квартиру стояла позивачка, то квартира оформлена на неї таким чином: 30 % вартості квартири виплачувала держава (90 000,00 грн.), а 70 % коштів (256 000,00 грн.) перерахувала мати відповідача, що підтверджується розпискою. Наголошує, що у вищевказаній розписці на отримання коштів позивачкою від матері відповідача зазначалось, що вищевказана квартира повинна бути оформлена на відповідача або ж позивачка зобов`язана повернути кошти. Кошти позивачка не повернула, квартиру на відповідача не переоформила. Даний факт підтверджено наявністю цивільної справи № 363/3551/21 (провадження № 2/363/2037/21) за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за договором позики у зв`язку з не виконанням грошового зобов`язання. Таким чином, позивачка разом із третьою особою отримали право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_12 . не вклавши зовсім своїх коштів. В період часу з 2013 року по 2019 рік, коли відповідач жив з позивачкою за адресою: АДРЕСА_12 , відповідач робив там ремонт та купував всю побутову техніку та меблі. В лютому 2018 року відповідач за кошти своєї матері - ОСОБА_12 , що отримав за розпискою придбав транспортний засіб, що не може бути об`єктом спільної сумісної власності, оскільки не придбаний за кошти сім`ї. На початку 2018 року позивачка продала свою кімнату за адресою: АДРЕСА_10 за 207 000,00 грн. В жовтні 2018 року за вищевказані кошти, третя особа поїхала в Польщу де і навчається досі. В січні 2019 року відповідач з позивачкою продали однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_12 з усією побутовою технікою та меблями за 35 000,00 дол. США (970 000,00 грн. на той час) та купили двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, частки позивачки та відповідача в праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 визначені та встановлені в частці 1/2 для кожного, а тому дана квартира не може бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та не може бути об`єктом поділу. Відповідач зазначає, що позивачка не приймала будь-якої фінансової участі в купівлі, а ні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а ні квартири за адресою: АДРЕСА_12 . Стосовно поділу іншого майна, відповідач зазначає, що автомобіль марки ВАЗ 217030, 2011 року випуску було придбано відповідачем не за кошти сім`ї, а за кошти отримані від матері ОСОБА_12 згідно розписки від 16.01.2018 року. Даний транспортний засіб був повернутий шляхом переоформлення на ОСОБА_12 замість позичених грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань згідно розписки, а тому автомобіль не може бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та не може бути об`єктом поділу. Відповідач вважає справедливим наступний порядок поділу майна: позивачу залишається: тумба «Марко» біла, дзеркало, унітаз, ванна, кран (змішувач, душ, кран змішувача, ліжко «Лугано», матрац, витяжка, посудомийна машина, кухня, всього на суму 32 900 грн.

На підставі викладеного, відповідач просить позовні вимоги позивача задовольнити частково, визнати майно, а саме холодильник, шафа купе з тумбою для взуття, тумба Марко 85, дзеркало 80/60, унітаз Поліна, пенал Марко, ванна, тумба 40, кран (змішувач з душем для ванни), кран (змішувач для умивальника), ліжко Лугано, матрац Омега, телевізор, духовка електрична, витяжка нахилена, посудомийна машина, мікрохвильова піч Модерн, кухня (вбудований набір меблів), бойлер, диван Фьюжн, пральна машина, набір меблів (комод, тумба велика, тумба мала), електрична варильна панель - об`єктами спільної сумісної власності. Визнати за позивачкою її особистою власністю: ОСОБА_13 біла, дзеркало, унітаз, ванна, кран (змішувач, душ, кран змішувач, ліжко «Лугано», матрац, витяжка, посудомийна машина, кухня (вбудований набір меблів), в іншій частині позову відмовити.

22.11.2021 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лук`янчук А.В. надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивач ОСОБА_4 маніпулює інформацією, перекручує її та надає до суду таким чином, яке їй вигідне саме за певних обставин, в залежності від того, ким вона являється, позивачем чи відповідачем по справі. Так, у справі № 363/3551/21 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, ОСОБА_14 у відзиві від 03.11.2021 року зазначає іншу інформацію: «29 січня 2019 року ОСОБА_2 разом з ОСОБА_14 оплатили суму 981 317,74 грн. за майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_13 , в якій до цього часу проживають. 24.10.2021 року ОСОБА_2 набув права власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_8 , як того бажала його мати...». Всі інші обставини викладені у відзиві аналогічні тим, які викладені у відзиві від 28.10.2021 року.

22.07.2021 року до суду надійшли письмові пояснення від представника третьої особи адвоката Фесенка А.Л., в яких просить задовольнити позовні вимоги позивача, з аналогічних підстав викладених позивачем в позовній заяві.

21.02.2022 року до суду від представника позивачки адвоката Фесенко А.Л. надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій вона заперечує щодо наведених відповідачем обставин у відзиві. Вважає, що ствердження відповідача про придбання ним у період з січня 2004 року по січень 2014 року: - холодильнику, пральної машини, телевізора, мікрохвильової пічці, музичного центру, меблевої стінки «Моло», парти, столу, дивану та велосипеду та їх знаходження в с. Павілки, Андрушівського району Житомирської області - є недоведеним. Ствердження відповідача про те що для придбання позивачкою ОСОБА_14 однокімнатної квартири АДРЕСА_9 його мати надавала їй суму 256 000,00грн. - є недоведеним з наступних підстав: в копіях розписки, договору позики платіжному дорученні, яку відповідач надав разом з відзивом на позовну заяву, не вказано призначення платежу, для придбання якої і кому квартири зазначені копії документів (розписка, договір позики, пл. доручення), датовані - 30.07.2013 року. Позивачка ОСОБА_15 здійснювала оплату 27.03.2014 року тобто - через значний часовий проміжок за придбання у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_9 . Право власності на зазначену квартиру АДРЕСА_6 було зареєстровано у спільну часткову власність за ОСОБА_10 та ОСОБА_5 та ні ким не оспорювалось. Ствердження відповідача про те, що він робив ремонт в квартирі АДРЕСА_6 та купував всю побутову техніку також є недоведеним. Ствердження відповідача про те, що придбаний ним у період шлюбу з позивачкою ОСОБА_15 транспортний засіб не може бути спільною сумісною власністю - є помилковим, оскільки надана відповідачем копія розписки від 16.01.2018 року нібито на отримання грошових коштів у розмірі 125 000,00 грн. від ОСОБА_12 для придбання автомобілю, без вказівки дати повернення і копія розписки нібито на передачу грошових коштів ОСОБА_12 на придбанням автомобілю, не є беззаперечним доказом особистої приватної власності відповідача спірного автомобілю. Крім того, вказує, що ствердження відповідача, що позивачка не приймала будь-якої фінансової участі в купівлі, а ні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а ні квартири за адресою: АДРЕСА_12 , також не підтверджено будь-якими доказами. Вважає, що поділ побутової техніки має бути задоволений запропонований нею поділ, оскільки на її утриманні перебуває малолітня донька.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.11.2023 року по даній справі закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду.

Представник позивача - адвокат Фесенко А.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав викладених у позові та у заяві про уточнення позовних вимог, відповіді на відзив та долучених доказів в справі.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, просять суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 28.10.2021 року та 22.11.2021 року та додаткових поясненнях.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася та не направила свого представника, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяв та клопотань до суду від неї не надходило. В письмових поясненнях поданих до суду через свого представника висловила позицію про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_14 уклали шлюб 05.10.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 20 від 05.10.2009 року зареєстрований виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, прізвище дружини після одруження « ОСОБА_16 » (т. 1 а.с. 26).

Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 28).

Крім того, позивачка має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (т. 1 а.с. 27).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2021 року шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу позивачу відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_11 ».

Сторони є власниками квартири по 1/2 частині кожний, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218 (т. 1 а.с. 47-50). Вказану квартиру подружжя придбало в період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 23.01.2019 року і є у спільній частковій власності (т. 1 а.с. 44-46).

Також, під час шлюбу сторони придбали транспортний засіб по договору (ДКП) укладеному в ТСЦ 07.02.2018 року ВАЗ 217030, 2011 року випуску, колір зелений, який зареєстрований за гр. ОСОБА_2 .

Згідно довідки начальника ТСЦ № 3245 від 14.05.2021 року № 31/10/3245 вказаний автомобіль згідно Єдиного державного реєстру МВС станом на 14.05.2021 року перереєстрований 25.11.2020 року на нового власника (т. 1 а.с. 53).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно до ч. 1 ст. 61 СК України, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У позовній заяві позивачка просить визнати 1/2 частку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя виділити її у власність позивача ОСОБА_14 та визнати її особистою приватною власністю, одночасно припинивши право ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири та стягнувши з позивача на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 5 908,87 грн. в рахунок припинення права спільної часткової власності на 0,61% частки квартири.

Суд погоджується з доводами відповідача та його представника, що такий поділ майна, визначений позивачем в позовній заяві, є необгрунтованим та суперечить вимогам законодавства України.

Встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована у рівних частках (по 1/2 за кожним) на праві спільної часткової власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 23.01.2019 року.

Тобто, вказана квартира перебуває у власності сторін у справі у рівних частках на праві спільної часткової власності (ст. 356 ЦК України), а не спільної сумісної власності (ст. 368 КК України), а тому право власності на таку квартиру не може бути визнане за кимось одним із подружжя.

Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.05.2020 року у справі № 522/23177/15-ц.

Таким чином, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та належить сторонам в рівних частках, а тому не може бути визнана приватною власністю будь-кого з них. Таким чином, суд вважає, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується позовних вимог позивача в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності, виділивши йому в натурі автомобіль ВАЗ 217030, рік випуску 2011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , набор меблів, комод (тумба велика, тумба мала), електрична варильна поверхня Саndy на чотири зони нагріву, суд дійшов до наступного.

Згідно із частинами першою, другою статті 71 СК України, частиною другою статті 364 Цивільного кодексу України поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Оскільки спірний автомобіль став власністю третьої особи, відсутні передумови для визнання даного автомобіля об`єктом спільної сумісної власності подружжя та залишення його у власності одного із них. А позовних вимог щодо виплати грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки позивачем не було заявлено. А тому суд, вважає відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в цій частині.

Позивач просить в порядку поділу майна подружжя виділити їй у власність придбано майно під час шлюбу з відповідачем та визнати його особистою приватною власністю позивача ОСОБА_14 , а саме: холодильник LG (бежевий колір), дата придбання - лютий 2019 р., вартість 4 000,00 грн.; шафа-купе з тумбою для взуття, дата придбання - лютий 2019 р., вартість 3 500,00 грн.; тумба Марко 85 (білий колір), дата придбання - 12.07.2019 р. вартість 1 000,00 грн.; дзеркало 80/60, дата придбання - 12.07.2019 р., вартість 300,00 грн.; унітаз Поліна, дата придбання - 12.07.2019 р., вартість 300,00 грн.; пенал Марко, дата придбання - 12.07.2019 р., вартість 800,00 грн.; ванна, 170 см., дата придбання - 12.07.2019 р., вартість 800,00 грн.; тумба 40, дата придбання - 12.07.2019 р., вартість 500,00 грн.; кран (змішувач з душем для ванни), дата придбання - II кв.2019 р., вартість 300,00 грн.; кран( змішувач для умивальника), дата придбання - II кв.2019 р, вартість 200,00 грн., пральна машинка Електролюкс (вертикальна загрузка) білого кольору, дата придбання - II квартал 2019 року, вартість 4000,00 грн.; ліжко Лугано 180x200, дата придбання - 13.05.2020 р, вартість 2 500,00 грн.; матрац Омега 180x200, дата придбання - 13.05.2020 р, вартість 2 000,00 грн.; телевізор Кivi, діагональ 32, дата придбання - 18.04.2020 року, вартість 2 500,00 грн.; набор меблів, комод (тумба велика, тумба мала), дата придбання вартість 4 000,00 грн.; духовка електрична ІNТЕРLINE ОЕS 730, дата придбання - 07.07.2020 р., вартість 3 500,00 грн., витяжка нахилена ІNТЕRLINE АLТЕА ВК А 60, дата придбання - 07.07.2020 р., вартість 2 000,00 грн.; посудомийна машина ІNТЕRLINE DW45 40025, дата придбання - 07.2020 р., вартість 3 500,00 грн.; мікрохвильовка Модерн ІNTERLINE МWA 523, дата придбання - 07.07.2020 р. вартість 1 500,00 грн.; електрична варильна панель Саndy на чотири зони нагріву, дата придбання - 07.07.2020 р., вартість 4 500,00 грн.; кухня (вбудований набор меблів, мийка, змішувач), дата придбання - 20.07.2020 р., вартість 20 000,00 грн.; бойлер Тоshiro100 л., дата придбання - 07.08.2020 р., вартість 1 500,00 грн.; диван Фьюжн, дата придбання - 07.12.2020 року, вартість 2 500,00 грн. Загальна вартість придбаної побутової техніки, меблів, унітазу, змішувачів(кранів) за розрахунком позивачки на день звернення до суду, приймаючи до уваги її експлуатацію, складає 65 700,00 грн.

Позивач вважає, що вказане майно є її особистою приватною власністю, оскільки воно придбане за її особисті кошти від продажу приватизованої частки у розмірі 14/100 в квартирі АДРЕСА_5 .

Статтею 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю чоловіка, дружини є: майно, набуте кожним з них до шлюбу; майно, набуте ним, нею за час шлюбу але на підставі договору дарування або спадкування; майно, набуте ним, нею за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто; премії, винагороди, які він, вона одержав за особисті заслуги; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка належала чоловікові, дружині, а також як відшкодування, завданої їй, йому моральної шкоди; страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Оскільки, як зазначалось вище, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, тобто, якщо майно було набуте за час шлюбу, передбачається (презумується), що воно є спільним. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. Якщо при поділі майна один з подружжя стверджує, що певна річ була набута за час шлюбу на власні кошти цієї особи, то такі факти потребують доведення в суді.

Судом встановлено, що вказана побутова техніка, була придбана під час шлюбу та є спільним майном подружжя.

Твердження позивачки про те, що зазначене майно було набуте за час шлюбу однак нею за власні кошти та є її особистою власністю, не знайшло свого підтвердження, та спростовується матеріалами справи.

Будь яких доказів, що побутова техніка були придбані за кошти саме від продажу 14/100 часток квартири позивачки квартири суду не надано.

Так, ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи той факт, що вищевказана побутова техніка та меблі перебувають у квартирі, право власності на яку визнається за сторонами у рівних частках, то сторони мають можливість самостійно її розподілити.

Отже, позовні вимоги позивачки в частині поділу побутової техніки та меблів, а також визнання її особистою приватною власністю не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладено на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись стст. 60, 61, 65, 69, 70, 71 СК Українри, ст.ст. 16, 356, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 15, 76-81, 89, 95, 141, 177, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_14 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_14 ).

Третя особа: ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_14 ).

Повний текст рішення виготовлено 01.04.2024 року.

Суддя О.Д. Рудюк