ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 квітня 2024 року

м. Харків

справа № 619/1674/23

провадження № 22-ц/818/1417/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Малоданилівська селищна рада Харківського району Харківської області,

третя особа - приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна,

третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 січня 2024 року, постановлене під головуванням судді Овсяннікова В.С., -

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 31 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задоволено. Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили. Зазначено, що додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про в визначення додаткового строку на прийняття спадщини відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що позивачка не надала жодного належного, допустимого та достовірного доказу про те, що існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Вказує, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.02.2023 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, у період з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто по день смерті ОСОБА_3 . Визнано ОСОБА_2 спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа квартири 42,10 кв.м. Однак, позивачкою не залучено її як відповідача, або співвідповідача до розгляду даної справи, чим порушені вимоги чинного законодавства. Посилається на той факт, що фактично у ОСОБА_4 не має спору з Малоданилівською селищною радою Харківської області, даний спір існує між позивачкою та апелянтом, оскільки саме апелянтом було подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємицею четвертої черги. Також вказує, що позивачкою не надано до суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а лише надано лист від приватного нотаріуса, який має інформативний характер.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з військовою агресією РФ ОСОБА_4 разом з малолітнім сином вимушена була виїхати за межі України, суд вважає що строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин та не вважає заперечення ОСОБА_2 проти позову підставою для відмови у задоволенні позову. Оскільки ОСОБА_4 повернулася до України 05.03.2023 року і після відмови нотаріуса, звернулася у квітні 2023 року до суду з даним позовом.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 17).

Після його смерті відкрилася спадщина.

За життя, 28 вересня 2010 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори, згідно якого належну йому квартиру АДРЕСА_2 заповідав ОСОБА_2 (а.с. 117).

01 липня 2011 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Маренич Г.П., згідно якого належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповідав ОСОБА_5 (а.с. 15).

02 квітня 2016 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 - має прізвище ОСОБА_7 . (а.с. 8)

У визначений законом строк позивачка до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулася.

До нотаріуса Мачарашвілі Н.С. звернулася лише 22 березня 2023 року, тобто поза межами визначеного строку.

Обгрунтовуючи вимоги про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини позивачка зазначала, що у зв`язку з вторгненням РФ в Україну та введення воєнного стану, постійними обстрілами вона вимушена була з дитиною виїхати за межі України і повернулася на початку березня 2023 року, коли дізналася і про смерть ОСОБА_3 , і про наявність заповіту на її ім`я, а вже в квітні звернулася з позовом.

Відповідно до копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що вона була заведена на підставі заяви ОСОБА_2 поданої у встановлений законом строк(а.с. 93-119)

Згідно листа від 23.01.2023 року направленого ПН ОСОБА_8 на адресу ОСОБА_2 вбачається, що у зв`язку з неможливістю встановити факт сімейних відносин між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , останній рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту сімейних відносин.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.02.2023 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, у період з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто по день смерті ОСОБА_3 . Визнано ОСОБА_2 спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа квартири 42,10 кв.м.

На вказане судове рішення ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира за вищезазначеною адресою. У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ, місто Харків знаходилося під постійними ракетними обстрілами, тому для збереження життя та здоров`я позивач разом зі своїм сином була вимушена виїхати за межі держави, де перебувала до початку березня 2023 року. Після повернення із-за кордону їй стало відомо про смерть ОСОБА_3 , який є її родичем, а також те, що ОСОБА_3 за життя склав заповіт, яким заповів їй належну йому квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт було посвідчено 01.07.2011 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Маренич Г.П., за реєстровим номером № 1552. 22.03.2023 року, ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. стосовно прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , та у зв`язку з пропущенням строку для подачі заяви про прийняття спадщини, їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. Просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком в один місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1258, ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 38).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тлумачення змісту статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Частиною першою статті 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, ОСОБА_4 єдиним відповідачем зазначила Малоданилівську селищну раду Харківського району Харківської області.

Однак, на час ухвалення оскаржуваного рішення у провадженні Харківського апеляційного суду перебуває цивільна справа 619/628/23 за позовом ОСОБА_2 до Малоданилівської селищної ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності. По даній справі ухвалено рішення, яким встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, у період з 2008 року по 24 лютого 2022 року, тобто по день смерті ОСОБА_3 . Визнано ОСОБА_2 спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа квартири 42,10 кв.м.

На вказане рішення суду першої інстанції представник особи, яка не брала участь у справі, але вважає, що рішенням суду вирішено питання про її права та обов`язки ОСОБА_4 ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.06.2023 року, клопотання ОСОБА_2 задоволено, зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Малоданилівської селищної ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності до набрання законної сили рішенням у справі № 619/1674/23 за позовом ОСОБА_4 до Малоданилівської селищної ради, третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Із викладеного вбачається, що за визнанням та оформленням спадкових прав щодо майна після померлого ОСОБА_3 до суду з позовами звернулися дві особи, що вважають себе спадкоємцями - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Отже, вирішення позову ОСОБА_4 у даній справі по суті безпосередньо стосується прав, законних інтересів та обов`язків ОСОБА_2 , яка вважає себе спадкоємицею та наполягає на тому, що має право на спірне майно, а також неодноразово під час розгляду справи зазначала про наявність рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28.02.2023 року, яким встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, у період з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто по день смерті ОСОБА_3 . Визнано ОСОБА_2 спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа квартири 42,10 кв.м., однак зазначене судом першої інстанції залишено поза увагою, остання до участі у даній справі в якості відповідача (співвідповідача) залучена не була, відповідного клопотання позивачем заявлено не було.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц ) пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 642/6181/16-ц).

При цьому процесуальний статус відповідача і третьої особи за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різними.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог без залучення до участі у справі апелянта ОСОБА_2 в якості відповідача.

Оскільки позивачем позов пред`явлений до неналежного відповідача, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості самостійно залучати співвідповідача на стадії перегляду справи в апеляційному порядку, у задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити з мотивів незалучення до участі у справі належного відповідача.

У зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасування з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Коробець Олена Миколаївна, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне судове рішення складено 10.04.2024 року.