Справа № 307/427/24 Провадження № 2/307/103/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2024 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Бряник М.М.
секретар судового засідання Немеш Д.І.
за участю представника позивача, адвоката Решетар В.В.
представника відповідача, адвоката Носа І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Решетар Василь Васильович звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обгрунтування позову, посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2007 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею та перебувають на її повному утриманні.
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленим 12.09.2022 року, укладений між нею та відповідачем шлюб, розірвано. Вказує, що відповідач офіційно не працевлаштований, аліменти дітям не платить, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. Вказуючи, що дітям в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки від свого заробітку, на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.

22.02.2024 року представник відповідача, адвокат Носа І.М. подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вимога позивачки про стягнення 1/3 частини є необґрунтовано великою. Вказує, що вона не враховує реального матеріального становища та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань, так як відповідач офіційно не працевлаштований, працює в Чехії отримує мінливий нерегулярний дохід, у зв`язку з важкими умовами праці погіршується стан здоров`я, через, що відповідач потребує регулярного лікування. Окрім того зауважує, що відповідачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про матеріальне становище та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Враховуючи наведене представник позивача зазначає, що відповідач не відмовляється від утримання своїх дітей, однак, вважає необхідною та достатньою для забезпечення потреб сина і доньки суму аліментів в розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину.

Сторони будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали.

Представник позивачки, адвокат Решетар В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Носа І.М. в судовому засіданні заперечила вимоги позовної заяви з обставин викладених у відзиві на позовну заяву. Просила стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Вказала, що відповідач не має постійного місця роботи та розмір отримуваної ним заробітної плати є мінливим.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 5 лютого 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №26.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком в свідоцтві про народження яких значиться відповідач, а мати позивачка (а.с.11-12).

Діти перебувають на утриманні і вихованні у позивачки, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов складений депутатом Дубівської селищної ради від 30.01.2024 року (а.с.13).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей на користь позивачки, з якою проживають діти.

Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як зазначено у ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стосовно заперечень викладених представником відповідача у відзиві на позовну заяву, у якому ОСОБА_5 частково визнає позов та просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень на кожну дитину, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З диспозиції наведеної норми закону вбачається, що право визначення способу стягнення аліментів належить позивачу. Відтак зміна способу стягнення аліментів в межах розгляду данного спору, за відсутності заяв позивача не відповідало б принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Так, згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка має на утриманні вказаних вище неповнолітніх дітей, батьками яких згідно із свідоцтв про їх народження, є саме сторони, відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, хоча має обов`язок по їх утриманню. Сторони перебували у шлюбі та після його розірвання, позивачка проживає спільно із дітьми.

Доказів того, що відповідач має дохід, а також - про розмір такого доходу, чи наявність у власності відповідача нерухомості чи іншого цінного майна, що могло бути взято судом до уваги при вирішенні розглядуваного спору, позивачем суду не надано.

Однак з огляду на те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування, відсутності інших доходів, майна, наявність у нього інших утриманців ним суду не надано, суд, вирішуючи спір, виходить з того, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей, яких за законом зобов`язаний належним чином забезпечувати і утримувати.

При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітніх дітей на утримання батьками до досягнення ними повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням когось з подружжя як батьків дитини спільного проживання з дитиною.

За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» для дітей віком до 6 років з 1 січня 2024 становить 2563 гривні та для дітей віком з 6 до 18 років, становить 3196 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. за вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 80, 84, 182, 184 Сімейного кодексу України, статтями 2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 142, 150, 206, 247, 258-259, 263-265 Цивільного процессуального кодексу, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 5 лютого 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення 8 квітня 2024 року.

Головуючий М.М. Бряник