С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2-з/760/15/24
У Х В А Л А

І. Вступна частина

14 березня 2024 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Коробенко С.В. розглянув заяву Позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання договору дарування недійсним.

ІІ. Описова частина

В провадженні судді Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання договору дарування недійсним.

В подальшому Позивачкою було подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Окрім накладення арешту на спірну квартиру, Позивачка просила суд встановити Відповідачам заборони на вчинення правочинів, направлених на відчуження вказаної квартири та вчинення перешкод для неї в користуванні квартирою АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи заяву Позивачка посилається на те, що накладення арешту та встановлення заборони Відповідачам вчиняти дії щодо спірного майна сприятиме запобіганню порушення її прав на час вирішення спору в суді та у разі задоволення позову забезпечить можливість його виконання, оскільки предметом спору в даній справі є саме квартира АДРЕСА_1 .

08 березня 2024 року протоколом розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі вказану заяву передано головуючому в справі судді Коробенку С.В.

12 березня 2024 року матеріали справи фактично отримані головуючим суддею.

ІІІ. Мотивувальна частина

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Так, позов забезпечується, серед іншого забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими Позивачем вимогами.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що подана заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки у разі здійснення Відповідачами дій, пов`язаних з відчуженням спірної квартири, яка є предметом даного спору, може бути порушене право Позивачки на ефективний захист.

При цьому суд враховує, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру є співмірним із заявленими Позивачкою вимогами, не порушує прав власника на користування майном, в той час як його відчуження в подальшому може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому окрема заборона Відповідачам вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням квартири не є необхідною за умови накладення арешту на даний об`єкт нерухомості.

Інші запропоновані Позивачкою способи забезпечення позову, зокрема шляхом встановлення заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоджати ОСОБА_1 у будь-який спосіб (змінювати замки вхідних дверей, не допускати у квартиру, здійснювати будь-який тиск з метою примушування до звільнення квартири) користуватися квартирою АДРЕСА_1 , не є співмірними із заявленими вимогами. Такі заходи жодним чином не забезпечуватимуть можливості виконання рішення суду про визнання майна об`єктом спільної власності та визнання недійсним договору дарування, вони не стосуються предмету позовних вимог, а отже їх застосування призведе до надмірного, непропорційного обмеження прав Відповідачів.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст.149-150, 153, 353, 354 ЦПК України, суд ухвалив:

1.Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

2.Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом 3 років.

3.Позивачка: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідачка: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: