Провадження №2/523/2250/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"03" квітня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до громадянки рф ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просив:

усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ;

визнати за ним, ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на частку кв. АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину у вигляді частки кв. АДРЕСА_1 прийняли, але не оформили, мати померлого - ОСОБА_5 , та дочка - ОСОБА_3 . ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті, позивач, як спадкоємець першої черги, так як є сином померлої, прийняв спадщину у вигляді 3/4 частин вказаної вище квартири. Позивач вважає, що ОСОБА_3 слід усунути від права на спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , так як вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. Усунення її від права на спадкування стане наслідком для успадкування ним спадщини у вигляді частки квартири, яку прийняла його мати, однак за життя не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину.

Так, за твердженнями позивача його брат, ОСОБА_4 хворів на тяжку онкологічну хворобу, був у безпорадному стані, потребував допомоги, яку відповідачка мала можливість надавати, але свідомо не надавала. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Відповідач не направила до суду відзив та/або пояснення на позовні вимоги.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді від 06 грудня 2023р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 06 грудня 2023р. за клопотанням позивача судом були витребуванні спадкові справи до майна померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , копії яких надійшли до суду 24.01.2024р. та 20.02.2024р. відповідно.

Ухвалою суду від 29 лютого 2024р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи по суті за участю сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Судаков В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи була сповіщена через розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України.

За письмовою згодою позивача та його представника, в зв`язку з неявкою відповідачки у судове засідання та відсутності відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведений в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під час перебування у зареєстрованому шлюбі народились діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У ОСОБА_4 , під час його перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась дочка ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

02 лютого 2001р. ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 та перейшла на прізвище чоловіка « ОСОБА_10 ».

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини кв. АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради від 10 лютого 1997р.

Інша частина вказаної квартири належала ОСОБА_5 на підставі того ж свідоцтва.

За заявою ОСОБА_3 від 18 жовтня 2021р. про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською В.О., була заведена спадкова справа № 10/2021 до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно отриманої судом копії спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину за законом приватним нотаріусом не видавалось.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної їй на підставі згаданого вище свідоцтва про право власності на житло від 10 лютого 1997р. - частки кв. АДРЕСА_1 , а також з частки той же квартири, яку вона прийняла після смерті свого сина, ОСОБА_4 на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України, так як на час його смерті спільно з ним проживала.

Під час свого життя ОСОБА_5 уклала заповіт від 28 вересня 2021р. за яким, на випадок смерті, заповідала все своє майно ОСОБА_2 .

До майна померлої ОСОБА_5 , за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини, як спадкоємцям за заповітом, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. була заведена спадкова справа № 29/2022р.

Приватним нотаріусом Джулай С.В. 19 січня 2023р. на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яким було посвідчено його право на частки кв. АДРЕСА_1 , які він успадкував за заповітом, після смерті ОСОБА_5 .

Предметом розгляду даної цивільної справи є усунення ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті її батька ОСОБА_4 , який, за твердженням позивача, через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, яку відповідачка не надавала, хоча могла її надати.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

При цьому за частиною третьою вказаної статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин:

ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання;

перебування спадкодавця в безпорадному стані;

потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Правила частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи не встановлено та не підтверджено позивачем жодним належним та допустимим доказом та обставина, що ОСОБА_2 хворів на тяжку хворобу та внаслідок чого перебував у безпорадному стані. Не надано суду доказів того, що ОСОБА_2 не міг самостійно пересуватися і забезпечити умови свого життя.

Крім того, суду не доведено, що ОСОБА_3 , яка є дочкою ОСОБА_2 ухилилася від надання допомоги своєму батькові, зокрема не надано доказів, які б підтверджували її винну поведінку, яка б свідчила, що спадкодавець ОСОБА_2 дійсно потребував додаткової постійної допомоги саме від своєї дочки у зв`язку з безпорадним станом, звертався за допомогою до відповідачки, а остання відмовила у наданні такої допомоги.

Натомість допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який стверджував, що він більше 15 років товаришував з ОСОБА_2 , зазначив, що ОСОБА_2 не вимагав від своєї дочки будь-якої допомоги, однак про наявність хвороби дочка нібито знала зі слів самого ОСОБА_2 .

Суд вважає, що покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яка є сусідкою родини Хромових з 1995р., не можуть бути покладені в основу рішення суду про усунення спадкоємця від права на спадщину, так як є неналежним доказом, оскільки підтвердження наявності у особи тяжкої хвороби повинно бути доведено медичними документами. Крім того, допитані свідки не підтвердили таку ознаку, як перебування ОСОБА_2 у безпорадному стані.

Таким чином позивач, як ініціатор позову, не довів жодної обставини передбаченою частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, які б у своєї сукупності давали суду можливість дійти висновку про усунення спадкоємця ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази, як кожний окремо так і у їх сукупності, приймаючи до уваги норми права, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про усунення від права на спадкування, які не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання права власності є похідними від позовних вимог про усунення від права на спадкування, в задоволенні яких відмовлено даним рішенням, то і у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі судові витрат покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259, 263-265, 268,279,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_2 до громадянки рф ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування залишити без задоволення у повному обсязі.

Відомості про сторін:

позивач:

ОСОБА_2 , рнокпп: НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ;

відповідач:

громядянка рф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 03 квітня 2024р.

Суддя