Справа № 529/1676/23
Провадження № 2/529/43/24
28 березня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого - судді Петренко Л.Є.
за участю секретаря - Звягольської В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,
Представник позивача ТОВ "Бізнес Позика" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 447470-КС-001 від 14.02.2022 у загальній сумі 97 669 грн. 66 коп., а також судовий збір в сумі 2147,20 грн.
В обґрунтування позову вказав, що 14.02.2022 між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 447470-КС-001, укладеного в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" і Правил про надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика" через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Згідно договору позичальник отримав кредит у розмірі 33 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку строком на 24 тижні до 01.08.2022, на умовах сплати процентів за користування кредитом, які є фіксованими у розмірі 0,8658692% за кожен день.
26.02.2022 між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 , було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання кредиту № 447470-КС-001, укладену в електронній формі в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" і Правил про надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика", через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, відповідно до якої змінено строк кредиту 25 тижнів.
В подальшому, 27.02.2022 між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 2 до Договору про надання кредиту № 447470-КС-001, укладену в електронній формі в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" і Правил про надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика", через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, відповідно до якої знову було змінено строк договору: 30 тижнів.
08.12.2023 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Представник позивача в самій прохальній частині позовної заяви, вказав про розгляд справи у його відсутність, підтримання свої повних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти винесення заочного рішення.
Відповідачці ОСОБА_1 ухвала про відкриття провадження та копія позову з додатками до нього надсилалась за зареєстрованою адресою її проживання, однак конверт з вказаними документами повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також до суду повернуто конверт з судовою повісткою на 05.02.2024 та на 04.03.2024, який надсилався ОСОБА_1 рекомендованим листом, з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
З трекінгу Укрпошти вбачається, що судову повістку на 28.03.2023 відповідачці ОСОБА_1 під час доставки вручено не було.
Крім того, про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлена згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений їй строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подала.
За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 14.02.2022 між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 447470-КС-001, укладеного в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно договору позичальник отримала кредит у розмірі 33 000,00 грн строком на 24 тижні до 01.08.2022, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,86586962% в день (фіксована ставка).
26.02.2022 між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання кредиту № 447470-КС-001 від 14.02.2022, укладену в електронній формі в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", відповідно до якої внесено зміни до договору щодо строків договору в новій редакції, де строк кредиту: 25 тижнів. (а.с. 34).
В подальшому, 27.02.2022 між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання кредиту № 447470-КС-001 від 14.02.2022, укладену в електронній формі в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", відповідно до якої внесено зміни до договору щодо строків договору в новій редакції, де строк кредиту: 30 тижнів (а.с.39).
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Одноразовий ідентифікатор G-2517 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на її вказаний мобільний номер, який вказувався нею при реєстрації на сайті.
Тому встановлено, що між позивачем та відповідачем дійсно укладено вищезазначений договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася з ними.
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем ОСОБА_1 було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Кредитному договорі і вона користувалася кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення її зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.
Наданий позивачем суду розрахунок розміру заборгованості відповідача відповідає умовам укладеного між сторонами Кредитного договору, всі проведені періодичні платежі щодо сплати кредиту, які надходили від відповідача у вказаному розрахунку включені, на спростування цього відповідачем ніяких заперечень чи клопотань не надала.
Отже, враховуючи ті обставини, що в порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула, чим порушила права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими.
Враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися представник позивача та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, та достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також, враховуючи, що відповідач грошові кошти від позивача отримала та користувалася ними, однак, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином та у визначені сторонами строки не виконала, порушивши умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем в розмірі 97 669,66 грн., з яких: 33 000 грн. заборгованість за кредитом, 59 719,66 грн. заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом та 4 950 грн. - заборгованість за простроченими платежами за комісією, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Оскільки відповідачка належними доказами не спростувала доводи позивача, тому перевіривши розрахунки позивача в частині основної суми заборгованості, нарахованих процентів та нарахованої комісії, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за основним боргом (кредитом), процентів за користування грошовими коштами та комісії, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки розмір отриманого та не повернутого вчасно кредиту підтверджено матеріалами справи, а розмір відсотків за користування кредитними коштами та розмір комісії, передбачений укладеним між сторонами Договором та додатковими угодами до договору. Тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: Л.Є. Петренко