Єдиний унікальний номер 133/3744/23
Номер провадження 2/133/258/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.04.24 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Щерби Н.Л.,

за участю секретаря Білокура Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Кучер Ганна Миколаївна, до Козятинської міської ради Вінницької області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучер Г.М., звернулася до суду з позовом до Козятинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2003 року вона зареєстрована та проживає в квартирі під номером АДРЕСА_1 . Право спільної сумісної власності на дану квартиру зареєстроване за подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі дубліката свідоцтва про право власності на житло від 08 липня 1993 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв його син, який проживає у м. Санкт-Петербург російської федерації та після поховання батька виїхав за межі України. З 2005 року по теперішній час він не приїздив. Вона поставила пам`ятники подружжю, доглядає за могилами. З 2005 року і по теперішній час позивач відкрито та безперервно володіє та користується квартирою.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивач вважає, що у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням чужим майном, у нього виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст. 344 Цивільного кодексу України.

За таких підстав позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 27 листопада 2022 року в даній справі було відкрито провадження, вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року закрито підготовче провадження.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кучер Г.М. у судове засідання не з`явилися, представник надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, позов підтримує.

Представник відповідача Козятинської міської ради в судове засідання не з`явився, проте на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої просить розглядати справу без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами та долучені до матеріалів справи письмові докази, правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира під номером АДРЕСА_1 , що підтверджується копією дубліката свідоцтва про право власності на житло від 08 липня 1993 року та копією технічного паспорту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Позивач ОСОБА_1 з 2005 року фактично користується квартирою під номером АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями довідок Козятинської міської ради та копією будинкової книги.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №74645416 від 07 листопада 2023 року вбачається, що 20 травня 2005 року Козятинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №354/2005 до майна померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт того, що позивач відкрито володіє зазначеним будинком і використовує його для проживання, підтверджується також копіями квитанцій про сплату комунальних послуг.

Допитана в судовому засіданні 21 березня 2024 року свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сестрою позивача та підтверджує той факт, що ОСОБА_1 проживає у квартирі орієнтовно з 2000 року. Син ОСОБА_2 приїхав лише на похорон батька і з того часу ніколи не приїздив.

Допитаний в судовому засіданні 21 березня 2024 року свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він працював із ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_1 доглядала за сім`єю ОСОБА_6 . Син Венжиків є громадянином російської федерації, де і проживає. З 2005 року син не приїздив.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина перша статті 344 ЦК України).

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року (надалі - Постанова), відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертоїстатті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови).

Так, звертаючись до суду позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, позивач зазначила, що з 2005 року користується квартирою під номером АДРЕСА_1 , та вважає, що внаслідок відкритого, безперервного володіння зазначеною квартирою, має право на неї в силу положень статті 344 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях уча сників справи, їхніх представників.

Беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа квартирою під номером АДРЕСА_1 , та продовжує більше десяти років відкрито, безперервно та добросовісно користуватися ним, а в позасудовому порядку відсутні підстави для оформлення права власності на цей житловий будинок, жодних спадкоємців, які б претендували на зазначене майно судом не встановлено, відтак ці обставини, на переконання суду, є достатніми підставами для набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на зазначену квартиру за набувальною давністю.

Отже, з огляду на наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.335, 344 ЦК України, ст.ст.206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Прийняти визнання позову відповідачем.

Позов ОСОБА_1 до Козятинської міської ради Вінницької області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності за набувальною давністю на квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , яка проживає АДРЕСА_2 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: Козятинська міська рада Вінницької області, яка знаходиться в м. Козятин, Хмільницького району, Вінницької області, вул. Г. Майдану, 20, .

Суддя: