Єдиний унікальний номер: 448/1441/22
Провадження № 2/448/24/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01.04.2024 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді - Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання - Семен І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

позовні вимоги: про стягнення страхового відшкодування,

учасники справи:

представника відповідача - адвокат Мельніченко О. (в режимі відеоконференцзв`язку),

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача

1. Позивачка, в інтересах якої діє її представник адвокат - Макух А.В., звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача страхове відшкодування шкоди на її користь, а саме 6300,00 грн. витрат на поховання та 38400, 00 грн. відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи тим, що 28.12.2017 мала місце ДТП на автодорозі «Львів-Шегині» в с.Родатичі, Городоцького району Львівської області. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «AUDI 100» НОМЕР_1 , рухаючись в сторону с.Шегині, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка внаслідок наїзду від отриманих травм померла на місці події, а ОСОБА_4 покинув місце пригоди на вказаному автомобілі. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу на момент вчинення ДТП була застрахована в АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (з 01.07.2019 «Страхова компанія «ARX»). 06.06.2018 ОСОБА_1 , в своїх інтересах, через свого представника ТОВ «ЮК «Відшкодування» звернулася до AT «Страхова компанія «ARX» із заявою про виплату страхового відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди. 14.06.2018 надіслано відповідачу належним чином завірену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 26.07.2018 надіслано відповідачу копію довідки про причину смерті ОСОБА_3 та інформацію про потерпілого та родичів першого ступеня спорідненості. Обвинувальний акт відносно водія ОСОБА_2 передано до суду, станом на 26.10.2022 рішення суду по кримінальній справі за фактом ДТП немає, страхове відшкодування не виплачено. Вважають, відмову у страховому відшкодуванні безпідставною та такою, що порушує права позивача на відшкодування шкоди. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача витрати на поховання та моральну шкоду.

2. Представник відповідача 14.02.2023 подала відзив, в якому просить відмовити у позові, вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими, передчасними та такими, що не підлягають задоволенню. Мотивує тим, що 30.08.2017р. між «АТ "СК "АРКС" та ОСОБА_6 було укладено поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК7104388, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля АUDI 100, д/н НОМЕР_1 . Вказує, що обов`язковою умовою визнання події страховим випадком за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і здійснення виплати страхового відшкодування є встановлення: протиправності дій (вини) особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу; наявності шкоди, за заподіяння якої виникає відповідальність; взаємозв`язку між протиправними діями особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована та заподіяною шкодою.

Зазначає, що 11.06.2018р. від ТОВ «Відшкодування», як представника Позивача, АТ "СК "АРКС" було отримано заяву (вих. № 5573 від 06.06.2018р.) про виплату страхового відшкодування на ОСОБА_1 та якою Відповідача було повідомлено про дорожньо - транспортну пригоду (далі - ДТП), що сталася 28.12.2017 р. неподалік с. Родатичі Львівській за участі автомобіля АUDI 100, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та пішохода ОСОБА_3 , яка в результаті отриманих травм померла на місці ДТП.

15.06.2018 року на адресу представника Позивача та Позивача Відповідачем було направлено лист за вих. №5285/12цв, в якому повідомлялось про необхідність надання документів, які передбачені спеціальним Законом та є необхідними для виплати страхового відшкодування, зокрема: письмові відомості наявності/відсутності родичів/першого ступеню спорідненості у потерпілої (чоловіка, батька та дітей); лікарське свідоцтво про смерть/довідку про/причину смерті/акт судово-медичного дослідження, або інший, належним чином оформлений документ, в якому відображена причина смерті потерпілого; постанову місцевого суду, завірену належним чином (мокрою печаткою суду), що підтверджує відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу за скоєння зазначеної ДТП та визнання ОСОБА_1 потерпілою особою. Після чого позивачем було надіслано копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 та довідки про причину смерті ОСОБА_3 . З розгляду заяви про виплату страхового відшкодування та доданих документів було встановлено відсутність документів передбачених спеціальним Законом та які є необхідними для виплати страхового відшкодування. Зокрема, було відсутнє рішення суду, яким встановлено/спростовано вину водія забезпеченого транспортного засобу в ДТП від 28.12.2017р. або постанова органу досудового розслідування, якою було б закрито кримінальне провадження відносно водія забезпеченого транспортного засобу. Вказує, що на даний час жодними наданими до Страховика документами не підтверджено наявність вини водія ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, що призвела до смерті пішохода ОСОБА_3 , а відтак - виникнення цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу відповідно до вимог Закону.

Звертає увагу, що звернення представника Позивача до суду є передчасним, оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, вина особи у скоєному ДТП не встановлена, страхова компанія не відмовляла позивачу та його представнику у виплаті страхового відшкодування, а лише зупинила її до отримання судового рішення по кримінальному провадженні, відповідно до положень п. 36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Додає, що під час розгляду справи 441/442/20, що перебуває в провадженні Городоцького районного суду Львівської області по факту даного ДТП, можуть виявитись обставини, які будуть підставою для зменшення розміру страхового відшкодування або відмови у здійсненні страхового відшкодування. Дані обставини є важливими та істотними для прийняття рішення страховою компанією, оскільки наявність факту та/або непереборної сили у відповідності до положень п. 37.1.1, 37.1.2 Закону впливає на прийняття рішення Страховою компанією за заявленим випадком. На даний час Страховик позбавлений можливості прийняти вмотивоване рішення за даною подією та здійснити виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 , а тому перебіг строку для прийняття рішення по справі було зупинено до набрання рішенням суду законної сили, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення вимог Позивача та здійснення виплати страхового відшкодування згідно отриманих заяв на виплату.

Крім цього, представник відповідача заперечила щодо розміру витрат на правову допомогу, вважає, що заявлений Позивачем до стягнення розмір витрат на оплату адвоката не є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

3. Представник позивача 25.05.2023 подала відповідь на відзив, згідно якої вважає твердження відповідача необгрунтованими. Позивач не вважає позов передчасним, оскільки Законом встановлений строк в межах якого страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, а зупинення розгляду справи можливе лише в межах цього 90- строку. Вказує, що п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визнано лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка розглядається в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду. Посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 21.04.2021 у справі №450/4163/18, згідно з яким відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Вказує, що Законом не передбачено можливості страховика здійснити часткове відшкодування з врахуванням вини потерпілої особи. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

4. Представник відповідача 07.06.2023 подала заперечення, в яких вказала, що по даній справі існують передумови, передбачені абз. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що не оспорюється представником Позивача, про припинення перебігу прийняття Страховиком рішення щодо виплати страхового відшкодування до дати, коли йому стало відомо про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили. При цьому, звертає увагу, що АТ "СК" АРКС" не відмовляло Позивачу у виплати страхового відшкодування. За вказаних обставин, відсутність остаточного рішення у кримінальному провадженні, позбавляє Суд (як і Страховика у даному випадку), що розглядають справу встановити, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони особою, яка вказана в заяві про виплату страхового відшкодування, як відповідальна за заподіяння шкоди, оцінити відсутність обставин, які виключають відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки (обставин непереборної сили та потерпілого), які можуть бути встановлені за результатами кримінального провадження, яке триває. Зазначила, що посилання представника Позивача на судову практику є безпідставними, оскільки сформульовані не в ідентичних правовідносинах за інших фактичних обставин. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

5. Ухвалою суду від 22.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

6. Ухвалою суду від 25.01.2023 продовжено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

7. Ухвалою суду від 11.12.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» Заруцької І.О. про надання позивачем відповідей на питання у формі заяви свідка.

ІІІ. Позиція учасників справи

8. Представник позивача адвокат Макух А.В. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в які просить позовні вимоги задовольнити повністю та просить проводити розгляд справи без її участі.

15.02.2024 представник позивача - адвокат Макух А.В. скерувала письмові пояснення, в яких вказала, що смерть доньки завдала позивачці моральної шкоди, яка полягає у щоденних стражданнях, тузі за дитиною. ДТП позбавила позивачку можливості поговорити з донькою, відчуття щастя та радості, натомість у житті позивачки з?явилися такі відчуття як: туга, спустошеність, страждання тощо. ДТП позбавила позивачку найдорожчої людини в її житті - доньки, яка була поруч, яку вона ростила, виховувала, якій допомагала, про яку піклувалася. Всі ці обставини безумовно завдали моральної шкоди позивачці, яка полягає у постійних душевних стражданнях через втрату близької людини. Вказує, що в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які... зіткнулися з проблемами ...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Розмір відшкодування моральної шкоди, який повинна відшкодувати страхова компанія не покриє в повному обсязі ті моральні страждання, яких зазнала позивачка, а тому вона вправі отримати від винуватця ДТП різницю між розміром моральної шкоди, яку має відшкодувати страхова компанія та фактично заподіяним розміром шкоди.

Вказує, що в Постанові Великої Палати ВСУ від 11.12.2019 у справі №465/4287/15: «У пунктах 37.1 статті 37 Закону №1961-IV зазначені підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Із аналізу наведених норм спеціального Закону №1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону №1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.» Законом не передбачено можливості страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування з тієї підстави, що винна у заподіянні шкоди особа відшкодувала різницю.

9. Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснила, що внаслідок ДТП настала смерть дочки позивачки, винуватець ДТП згідно вироку суду, який набрав законної сили, застрахував свою відповідальність у відповідача. Вказала, що понесені позивачкою матеріальні витрати відповідач не заперечує, в добровільному порядку такі не відшкодовані страховою компанією, оскільки спір перебуває на розгляді суду, що спричинило припинення виплат.

Щодо стягнення на користь позивачки моральної шкоди, в цій частині позовні вимоги заперечила повністю, оскільки винуватець ДТП сплатив позивачці моральну шкоду. Крім того, із змісту вироку суду встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні залишений без розгляду. Просила відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом

10. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.11), дочка (а.с.10). ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.23).

11. Згідно довідки про причину смерті від 29.12.2017 ОСОБА_8 , 1998 р.н., причина смерті: пішохід травмований при зіткненні з автомобілем (а.с.25).

12. Відповідно до вироку Городоцького районного суду Львівської області від 08.06.2023 року по справі №441/442/20 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КУпАП та засуджено на п`ять років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та наданням іспитового строку терміном 2 роки із покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України за те, що він 28 грудня 2017 року о 21 год. 30 хв., на 41 км + 300 м автодороги «Львів-Шегині» поблизу с. Родатичі Львівського району Львівської області в напрямку с. Шегині, керуючи автомобілем «Audi 100» р.н.з. НОМЕР_1 , грубо порушуючи вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «дорожня обстановка», «дорожні умови»), Розділу 2 п. 2.3 «б», «д», 2.10 «а», «в», Розділу 11 п. 11.3, Розділу 12 п. 12.2 вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та не стежив за дорожньою обстановкою, без причин технічного характеру перетнув суцільну лінію дорожньої горизонтальної розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, там здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка в цей час йшла по проїзній частині дороги у напрямку м. Львів та після наїзду залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, як наслідок, спричинив ОСОБА_3 садна на руках, садна на спині, синець в ділянці нижньої третини правої гомілки, крововилив у м`які тканини голови у тім`яно-потиличній ділянці справа, перелом потиличної кістки, крововиливи в м`які оболонки головного мозку, розрив черепно-хребтового з`єднання з повним розривом спинного мозку, крововиливи в корені та в навколониркову клітковину, синець в ділянці нижньої третини правої гомілки, перелом обох кісток правої гомілки в нижній третині, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тут же стало наслідком смерті потерпілої. (а.с.237-241).

13. Згідно полісу №АК7104388 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «AUDI 100», державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_4 , застрахована АТ «СК «АХА Страхування». (а.с.17). Сторона відповідача не заперечила, що саме з участю цього забезпеченого транспортного засобу сталось ДТП 28.12.2017.

14. 06.06.2018 ОСОБА_1 в своїх інтересах, через свого представника ТОВ «ЮК «Відшкодування», звернулася до AT «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме витрат на поховання та моральної шкоди (а.с.6, 81).

15. Листом №5285/12цв від 15.06.2018 AT «Страхова компанія «АХА Страхування» повідомила про необхідність надання додаткових документів для подальшого розгляду справи та отримання страхового відшкодування, а саме письмові відомості наявності/відсутності родичів/першого ступеню спорідненості у потерпілої (чоловіка, батька та дітей); лікарське свідоцтво про смерть/довідку про/причину смерті/акт судово-медичного дослідження, або інший, належним чином оформлений документ, в якому відображена причина смерті потерпілого; постанову місцевого суду, завірену належним чином (мокрою печаткою суду), що підтверджує відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу за скоєння зазначеної ДТП та визнання ОСОБА_1 потерпілою особою (а.с.20-21, 82-83).

16. На виконання листа №5285/12цв від 15.06.2018 представником ОСОБА_1 до раніше поданої заяви про виплату страхового відшкодування було додано копію свідоцтва про смерть батька ОСОБА_3 - ОСОБА_5 (а.с. 23), довідку про причину смерті (а.с.25) та заповнену інформацію про Потерпілого та родичів першого ступеня спорідненості Потерпілого (а.с.26), згідно з якої ОСОБА_1 , як мати, є родичем першого ступеня спорідненості потерпілої ОСОБА_3 .

17. Представник ОСОБА_1 звернувся 03.10.2022 до АТ «СК «AXA Страхова компанія» з претензією виплати страхового відшкодування шкоди пов`язаної з витратами на поховання в сумі 6300,00 грн. та 38400,00 грн. моральної шкоди (а.с. 91-92).

18. Листом №8534/12цв від 18.10.2022 AT «Страхова компанія «ARX» повідомила, що оскільки жодних документів, винесених за результатом розгляду кримінальної справи (постанови про закриття кримінального провадження або вироку суду, що вступив в законну силу) до Страховика надано не було, вимоги викладені в Претензії є передчасними, а тому на сьогоднішній день задоволенню не підлягають. Витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №0001079 (а.с. 16) підтверджує лише факт порушення кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_3 , однак не є документом складеним за результатами досудового розслідування даної ДТП. За даних обставин Страховик позбавлений можливості прийняти вмотивоване рішення за заявленою подією та здійснити виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 (а.с.28, 93).

19. Згідно товарного чеку від 29.12.2017 ОСОБА_1 витрачено 6300,00 грн. на поховання (а.с.13).

V. Застосоване судом законодавство

Загальні засади

20. Стаття 4 Цивільного кодексу України: основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

21. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

22. Згідно п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відноситься справедливість, добросовісність та розумність. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 висловлено правову позицію у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що добросовісність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Щодо матеріальної шкоди

23. Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України.

24. Як передбачено частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала відповідно до вимог частини 1 статті 1177 ЦК України Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до приписів частини 1 та 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

25. Згідно з ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

26. Приписами статті 979 ЦК України передбачено - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі.

27. За змістом положень цього Закону та ст.1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

28. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним у застосуванні до спірних правовідносин у порівнянні з нормами ЦК України, яким регулюється, зокрема, порядок здійснення страхового відшкодування на території України.

29. Так, Верховним Судом, з покликанням на норми ст.1194 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» неодноразово наголошувалося на тій обставині, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем не є абсолютним, востаннє у постанові Великої Палати від 14.12.2021 по справі №147/66/17 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/102892553), y якій наголошено на тому, що внаслідок заподіяння шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди (настання страхового випадку), винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

30. Згідно з абз.2 п.22.1 ст.22 Закону у разі настання події, яка є підставою для регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

31. Згідно із ст.23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

32. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4 ст.27 Закону).

33. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

34. Абз.18 ч.1 ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого визначено як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Висновки суду

35. Судом встановлено, що дочка позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на місці події від отриманих травм під час дорожньо-транспортної пригоди через грубе порушення ОСОБА_4 вимог Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «дорожня обстановка», «дорожні умови»), Розділу 2 п. 2.3 «б», «д», 2.10 «а», «в», Розділу 11 п. 11.3, Розділу 12 п. 12.2 вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, а також проявлення неуважності та не стеження за дорожньою обстановкою, а саме без причин технічного характеру перетнув суцільну лінію дорожньої горизонтальної розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, там здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка в цей час йшла по проїзній частині дороги у напрямку м. Львів. Вина ОСОБА_4 , як водія забезпеченого транспортного засобу, в цьому випадку встановлена вироком суду та автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки. Вказане з`ясовано також в результаті проведеного досудового розслідування обставин ДТП в межах кримінального провадження, яке розпочато 29.12.2017.

36. Згідно полісу №АК7104388 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «AUDI 100», державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_4 , застрахована АТ «СК «АХА Страхування». (а.с.17). Сторона відповідача не заперечила, що саме з участю цього забезпеченого транспортного засобу сталось ДТП 28.12.2017.

06.06.2018 ОСОБА_1 в своїх інтересах, через свого представника ТОВ «ЮК «Відшкодування», звернулася до AT «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме витрат на поховання та моральної шкоди (а.с.6, 81).

37. Листом №8534/12цв від 18.10.2022 AT «Страхова компанія «ARX» повідомила, що оскільки жодних документів, винесених за результатом розгляду кримінальної справи (постанови про закриття кримінального провадження або вироку суду, що вступив в законну силу) до Страховика надано не було, вимоги викладені в Претензії є передчасними, а тому на сьогоднішній день задоволенню не підлягають. Витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №0001079 (а.с. 16) підтверджує лише факт порушення кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_3 , однак не є документом складеним за результатами досудового розслідування даної ДТП. За даних обставин Страховик позбавлений можливості прийняти вмотивоване рішення за заявленою подією та здійснити виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 (а.с.28, 93).

38. Згідно товарного чеку від 29.12.2017 ОСОБА_1 витратила 6300,00 грн. на поховання (а.с.13).

39. Виходячи з норми п. 27.3 ст. 27 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до числа осіб, яким належить компенсація від відповідача моральної шкоди входить матері загиблої ОСОБА_1 .

40. Відповідно до пункту 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

41. Пунктами 36.1 і 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

42. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

43. Згідно з абз. 5 пункту 36.2. ст. 36 Закону протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

44. З аналізу вказаних норм законодавства суд приходить до висновку, що обов`язок по прийняттю рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та здійснення виплати такого відшкодування, або ж прийняття рішення про відмову в проведенні такої виплати у відповідача виник з дня подання позивачем відповідної заяви про здійснення страхового відшкодування і повинен бути виконаний не пізніше ніж на 90 день з дня подання позивачем відповідної заяви.

45. Як встановлено судом, заява про виплату страхового відшкодування подана позивачкою ОСОБА_1 , як єдиним членом сім`ї загиблої, яка має право на таке відшкодування, відповідачу 06.06.2018 року, згідно з відміткою страхової компанії про реєстрацію вхідної кореспонденції. На момент звернення позивачки до суду 31.10.2022 таке відшкодування відповідачем страховою компанією не здійснене.

46. В порушення наведених норм матеріального закону страхова компанія, отримавши інформацію про дорожньо-транспортну пригоду, не вчинила дій передбачених ст. 34 Закону і не встановивши підстав для відмови у прийняття такого рішення згідно ст. 37 цього Закону, не оспорюючи обставини страхового випадку і заявлені членом сім`ї загиблої вимоги про відшкодування моральної шкоди, рішення про здійснення страхового відшкодування не прийняла, як і не прийняла рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

47. Безпідставними є посилання відповідача на те, що виплату страхового відшкодування призупинено на підставі ст. 36.2 Закону, згідно з якою, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Оскільки кримінальне провадження перебувало на досудовому розслідуванні, тому підстав для зупинення виплати страхового відшкодування у АТ "СК "АРКС" не було.

48. На поховання дочки позивачка понесла витрати в розмірі 6,300 грн., які є документально підтвердженим та які позивачка просить стягнути з страхової компанії як страхувальника винуватця ДТП. Належними доказами підтверджені витрати позивача на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, які є в межах страхового відшкодування, тому дані суми підлягають стягненню зі страховика.

49. Встановлено, що позивачка є єдиним членом сім`ї після смерті доньки, яка має право на таке відшкодування, отже, порушене право позивачки ОСОБА_1 на відшкодування матеріальних витрат підлягає судовому захисту.

50. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні не заперечила щодо наявності у позивачки матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, пояснивши причину не здійснення такого відшкодування в добровільному порядку наявності спору в суді.

Щодо моральної шкоди

51. Згідно із ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

52. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

53. Ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Ч.2 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

54. Відповідно до змісту ст.27.3. Закону України страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

55. Законом України від 21 грудня 2016 року №1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі - 3 200 грн.

56. Крім того, щодо стягнення моральної шкоди, то ст. 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ст. 23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав. 4.2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів п сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

57. Ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.

58. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

59. Конституція України, як Основний Закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави. На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України).Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків і інші способи відшкодування майнової шкоди та моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

60. Згідно з ч.7 ст.128 КПК України передбачено що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

61. Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Висновок суду

62. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків.

63. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; глибини моральних страждань як нестерпний, душевний біль руйнівної для здоров`я сили; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені; довічні негативні наслідки для них.

64. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

65. Смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

66. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2019 року у справі № 213/4098/18(провадження № 61-14398св19).

67. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

68. В даній справі встановлено, що позивачка є матір`ю загиблої, загибель дочки є трагедією для неї, а її наслідки є невідворотними. ЇЇ передчасна смерть стала тяжкою психологічною травмою для матері, яка важко переносить втрату рідної людини, докладає неймовірних зусиль для подальшого налагодження та організації життя.

69. Суд враховує вимушені зміни потерпілої у нормальних життєвих зв`язках, моральні страждання, пов`язані з тим, що її дочка позбавлена життя внаслідок злочину та погоджується з мотивацією наявності у позивачки моральної шкоди.

70. При визначенні розміру матеріальної шкоди суд враховує її документальну підтвердженість, а моральної - враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставини. Так, неправомірними, суспільно-небезпечними діями винуватця ДТП, який застрахував свою відповідальність у відповідача, також завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями внаслідок загибелі дочки позивачки, які позначили негативні зміни у житті потерпілої. ЇЇ моральна шкода полягає у щоденних стражданнях, тузі за дитиною, ДТП позбавила позивачку можливості поговорити з донькою, відчуття щастя та радості, у житті позивачки з?явилися такі відчуття як: туга, спустошеність, страждання, ДТП позбавила позивачку найдорожчої людини в її житті - доньки, яка була поруч, яку вона ростила, виховувала, якій допомагала, про яку піклувалася, ці обставини безумовно завдали моральної шкоди позивачці, яка полягає у постійних душевних стражданнях через втрату близької людини.

71. При визначенні розміру моральної шкоди, суд також враховує, що із відповідача як страховика винуватця ДТП слід стягнути на користь позивачки моральну шкоду частково, із врахуванням того факту, що винуватець ДТП ОСОБА_2 згідно вироку Городоцького районного суду Львівсьої області від 08.06.2023 відшкодував також моральну шкоду позивачці, що не заперечила представник позивачки в письмових поясненнях.

72. Проте, ні представник відповідача, яка заперечила позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, не вказала суду розміру такого відшкодування винуватцем, ні вирок суду не місить інформації щодо її розміру, до матеріалів справи сторонами не долучені докази, з яких можливо встановити розмір відшкодованої моральної шкоди.

73. У письмових поясненнях представник позивача вказала, що розмір відшкодування моральної шкоди, який повинна відшкодувати страхова компанія не покриє в повному обсязі ті моральні страждання, яких зазнала позивачка, а тому вона вправі отримати від відповідача різницю між розміром моральної шкоди, яку має відшкодувати страхова компанія, відшкодував винуватець та фактично заподіяним розміром шкоди.

74. За наведених обставин, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі третьої частини, яка визначена ст.27.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно якої страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Законом України від 21 грудня 2016 року №1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі - 3 200 грн.

75. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути моральну шкоду, заподіяну смертю дочки, в розмірі 12 800,00 грн. (3 200,00 х 12)/3.

76. Суд вважає, що такий розмір моральної шкоди становитиме достатню справедливу сатисфакцію для позивача.

77. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

78. Європейський суд з прав людини вказує, що перше речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) вимагає від держав, серед іншого, запровадження законодавчих та адміністративних механізмів, спрямованих на забезпечення ефективного стримування загроз праву на життя у контексті як державної, так і приватної діяльності, під час здійснення якої право на життя може опинитися під загрозою (рішення у cправі «Енерюлдіз проти Туреччини»). Якщо порушення права на життя чи тілесну недоторканість не здійснюється навмисно, позитивне зобов`язання за статтею 2 Конвенції щодо створення ефективної судової системи не обов`язково вимагає надання кримінально-правового засобу правового захисту в кожному випадку (рішення у справі «Во проти Франції»).

79. Ґрунтуючись на природно-правових засадах розумності й добросовісності, суд бере до уваги вразливість становища позивачів, ступінь важливості для їх предмета спору та, відповідно, необхідність вияву суб`єктами правозастосування особливої сумлінності при розгляді справи цієї особи.

80. Виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

81. Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства, позивачка звернулася за захистом своїх прав. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи, Суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

82. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, Судом встановлено, що позивачкою повністю доведені вимоги із якими вона звернулася до суду із позовом для захисту своїх порушених, невизнаних, оспорених прав, а її позовні вимоги є підставними, доведеними і підлягають до часткового задоволення.

VІ. Розподіл судових витрат

83. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

84. Згідно з п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнялися позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

85. Оскільки позивачка за подання позову майнового характеру та моральної шкоди до суду відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» мала би сплатити судовий збір, суд при ухваленні рішення присуджує стягнення з відповідача судового збору в дохід держави у розмірі, визначеному на день подачі позову, який частково задоволений, пропорційно до розміру такого задоволення.

Керуючись ст. 2, 10, 12, 19, 81, 128, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 6300 (шість тисяч триста) гривень 00 коп. витрат на поховання та 12 800 (дванадцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. моральної шкоди.

3. В решті частини позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

6. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08.04.2024

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Акціонерное товариство «Страхова компанія «АРКС» (місцезнаходження: вул. Іллінська, б.8, 3 під`їзд, 6 поверх, м. Київ, 04070).

Суддя Світлана ГІРЯК