Справа № 309/4603/23
Провадження № 2/309/900/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря судового засідання Росоха Д.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.09.2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. За час спільного проживання у шлюбі вони збудували будинок в АДРЕСА_1 . Так, 3/4 будинку зареєстровані за ОСОБА_3 (батько відповідача) на підставі договору дарування, а 1/4 будинку зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу. Стверджує, що батьку відповідача належав старий будинок за даною адресою. За домовленістю її чоловіка з батьком вони перебудували даний будинок, однак батько відповідача ОСОБА_3 помер так і не переоформивши право власності на спільний будинок та на земельну ділянку на якій він знаходиться. При зверненні за заявою про реєстрацію будинку їй було відмовлено з посиланням на відсутність витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А тому позивачка вважає, що будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, а отже у порядку поділу даного нерухомого майна є підстави для визначення часток співвласників.

Посилаючись на приписи ст.ст. 328, 331, 370 ЦК України та ст. 70 СК України, просить суд: 1) визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ; 2) визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,04545 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою АДРЕСА_1 .

Відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 не подавав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала. Ствердила, що вони з чоловіком перебудували старий будинок батька, однак той не встиг переоформити на них будинок та землю, бо помер. Внаслідок чого вони не в змозі оформити свої права на будинок та землю. Так як будинок будували вони з чоловіком, то той є спільним майном подружжя, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Окрім того подав заяву у якій просить справу розглянути без його участі.

Заслухавши думку позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2009 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Також вбачається, що право власності на 3/4 будинку за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 28.08.2008 (а.с.11), а право власності на 1/4 вказаного будинку зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2008 (а.с.12). Наразі право власності на вказаний будинок, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстроване в цілому за ОСОБА_3 .

Також згідно витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0191, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована у Державному земельному кадастрі 27.09.2021 за заявою ОСОБА_3 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 є батьком відповідача ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10)

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 ставить питання про визнання за нею та відповідачем права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , з посиланням на те, що будинку було побудовано у період її перебування в шлюбі з відповідачем та є спільною сумісної власністю подружжя, подружжям було здійснено перебудову старого будинку за згодою батька відповідача, який помер не встигнувши переоформити право власності.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах № № 552/91/18, 554/9144/17).

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19).

Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

В даному випадку суд констатує, що будинок, який є предметом спору зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 . Щодо спірної земельної ділянки, то право власності на неї не зареєстроване у встановленому законодавством порядку, відомості про таку земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру і ділянці присвоєний відповідний кадастровий номер. У той же час в силу приписів ст. 120 ЗК України право власності на таку земельну ділянку нерозривно пов`язане з правом власності розташованого на ній будинку, який зареєстрований за ОСОБА_3 . Відомостей про те, що зареєстроване за ОСОБА_3 право власності на спірний будинок скасоване (до його смерті), чи що таке право власності (до його смерті) було припинено у встановленому законодавством порядку (ст. 346 ЦК України), матеріали справи не містять.

Відтак на думку суду перехід права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , можливий виключно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , з чого слідує, що всі спадкоємці ОСОБА_3 , які прийняли спадщину за ним, обов`язково підлягають залучення до участі у справи у якості співвідповідачів, при вирішенні будь-яких майнових питань, у тому числі й щодо визнання права власності, на спірне майно.

Як вбачається з довідки Ізянського старостинського округу Хустської міської ради від 16.02.2024 разом з ОСОБА_3 на момент його смерті були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_1 , внучка ОСОБА_5 .

З чого слідує, що в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадщину за померлим ОСОБА_2 прийняла у тому числі і його дружина ОСОБА_4 , а отже вимоги у цій справі безпосередньо стосуються її прав та обов`язків, у зв`язку з чим така обов`язково повинна була бути залучена до участі у даній справі у якості співвідповідача, чого позивачем зроблено не було.

Під час проведення підготовчого судового засідання, суд з`ясовував думку позивача щодо складу сторін, у тому числі й щодо відповідача, і остання заявила, що відповідачем у справі має бути саме ОСОБА_2 , клопотань про залучення іншого співвідповідача не подавала. Також під час судового розгляду підтвердила, що просить визнати право власності на нерухоме майно з тих підстав, що вважає його спільним майном подружжя, а не в порядку спадкування.

З урахуванням наведеного, на думку суду, даний позов пред`явлено без залучення обов`язкового співвідповідача, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні.

Судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 48, 51, 81, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08 квітня 2024 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.