Справа № 203/1219/24
Провадження № 2/0203/844/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01 квітня 2024 року суддя Кіровського районного суд м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши у провадженні № 2/0203/1219/2024 позовну заяву ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

У березня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 в підсистемі «Електронний суд» пред`явила через суд позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторовича на предмет визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 85696, вчинений 03 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 896596496 від 14 лютого 2020 року у загальному розмірі 57 580 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 березня 2024 року справу передано для розгляду по суті судді ОСОБА_3 11 березня 2024 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року зазначену позовну заяву залишено без руху, як таку, що не відповідала вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, зокрема зазначалося, що пред`явлений позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обґрунтовується порушенням прав споживача фінансових послуг, положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню, а тому посилання позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, є безпідставними. Оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинений на виконання кредитного договору, кредит за яким не є споживчим в розумінні п. 7 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», окрім цього, предметом договору № 896596496 від 14 лютого 2020 року надання позичальнику кредиту без конкретної споживчої мети (п. 1.1 договору № 896596496 від 14 лютого 2020 року).

Таким чином, з урахуванням викладеного ОСОБА_1 не звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та за пред`явлення цього позову їй необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., про що зазначалося в ухвалі суду від 18 березня 2024 року про залишення позовної заяви.

Так, 28 березня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 через підсистему «Елекронний суд» надіслав заяву на виконання вимог ухвали суду від 18 березня 2024 року, в обґрунтування якої зазначається, що позивач та її представник підтримують позицію щодо того, що позовна вимога про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є вимогою, яка сформована на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» та виконавчий напис вчинений щодо кредитного договору, стороною якого є позивач.

В той же час, позивач у визначені в ухвалі від 18 березня 2024 року строки вказані недоліки позовної заяви не усунула судовий збір за пред`явлення позову не сплатила. При цьому, суд виходить з наступного.

Так, у постанові Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09 липня 2020 року, зроблено висновок, що позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У Постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 643/2870/18 (провадження № 61-4126св19) наведено висновок про те, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, в подальшому Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 757/40852/17, провадження № 61-3024св21, зробив висновок, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

При цьому, суд враховує, що за висновками Верховного Суду підлягає застосуванню правова позиція, висловлена пізніше. У даному випаду постанова Верховного Суду від 03 листопада 2021 року

Отже, для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Так, в даному випадку предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення такого виконавчого напису, тобто матеріально-правовідносини виникли з приводу вчинення з порушенням процедури приватним нотаріусом Головкіною Я.В. виконавчого напису, на підставі якого визначено стягнення з боржника у безспірному порядку боргу, а не відносини, які виникли з приводу надання позивачу кредиту, що виданий не на споживчі цілі, що прямо передбачено умовами договору № 896596496 від 14 лютого 2020 року. Зокрема, пункт 1.1. містить умови про те, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої цілі, а пункт 4.16 містить пряму вказівку на те, що позичальник підтверджує, що отримав кредит не на споживчі цілі.

За таких обставин, оскільки позивач не усунула виявлені недоліки позовної заяви, належить дійти висновку про повернення позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України про що постановляється ця ухвала.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині - набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя О.В. Колесніченко