Справа № 134/299/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 березня 2024 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Томашенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просив визнати за ним право на спадщину як спадкоємця першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 109,7 кв.м, житловою площею 50,8 кв.м., до складу якого входить: житловий будинок - «А», нежитлова прибудова - «а», ганок - «а1», ганок - «а2», сарай - «Б», погріб - «Б/п», огорожа - «1-3». Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Крижополь Тульчинського району Вінницької області померла його мати ОСОБА_3 .

До складу спадщини після її смерті входить цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 109,7 кв.м, житловою площею 50,8 кв.м., вартість якого згідно з оцінкою складає 75677,00 гривень.

Житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, і згідно записів погосподарської книги № 11, особовий рахунок № НОМЕР_1 , членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - голова домогосподарства, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - чоловік, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - дочка. Право власності на житловий будинок не зареєстровано.

Всі члени колгоспного двору по АДРЕСА_1 мають рівні частки у майні колишнього колгоспного двору, що складають по 1/4.

Після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , його частку прийняли він та його мати ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги за законом відповідно до ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, фактично вступивши в управління спадковим майном.

Після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняли він та відповідач як спадкоємці першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України.

12 січня 2024 року між ним та відповідачем укладено договір про поділ спадщини на майно їхньої матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір посвідчений приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С., зареєстровано в реєстрі за № 144.

Відповідно до вказаного договору право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , переходить до нього, як сина, а право власності на земельну ділянку, що знаходиться на території колишньої Жабокрицької сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий № :03:002:0074, переходить до відповідач, як дочки.

Відповідач ОСОБА_2 , яка мала право на частку у майні колишнього колгоспного двору, що складала частину, вибула з членів двору у 2000 році, та з 11.02.2000 року місце її проживання зареєстроване в АДРЕСА_2 . та з того часу, тобто протягом більше як 20 років, вона не зверталася за витребуванням своєї частки, пропустила строк позовної давності, і відповідно до діючого на час виникнення правовідносин законодавства втратила право на свою частку.

У зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок за спадкодавцем не зареєстровано, правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, він не можу оформити право власності на вказане спадкове майно за собою.

Приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Питель М.С. йому роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, про що надано довідку від 13.02.2024 року № 23/01-16. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 березня 2024 року підготовче судове провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву по розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, так як вона не заперечує проти задоволення позову. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, згідно записів погосподарської книги № 11, особовий рахунок № НОМЕР_1 , членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - голова домогосподарства, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - чоловік, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дочка. Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько зазначений ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с. 9). ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Жабокрич Крижопільського району, Вінницької області помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Крижопіль Вінницької області померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 (а.с.10). Позивач та відповідач є рідними брат з сестрою. Родині зв`язки з відповідачем, підтверджено свідоцтвом про народження відповідача серія НОМЕР_5 (а.с.43), свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_6 (а.с.44). Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 12 січня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено договір про поділ спадщини на майно їхньої матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір посвідчений приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С., зареєстровано в реєстрі за № 144.

Відповідно до довідки незалежного оцінювача ОСОБА_6 від 15.01.2024 вартість даного житлового будинку по АДРЕСА_1 складає 75677,00 гривень. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Тульчинського нотаріального округу № 23/01-16 від 13.02.2024 про неможливість у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Так, з введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216 та 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до приписів статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», згідно з якими положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону «Про власність» 885-12 загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. За наведених обставин, суд вважає, що позовні підлягають до задоволення. На підставі статей 120,121,123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392,1216,1218,1223,1258,1261,1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259,263-265,268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину як спадкоємця першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 109,7 кв.м, житловою площею 50,8 кв.м., до складу якого входить: житловий будинок - «А», нежитлова прибудова - «а», ганок - «а1», ганок - «а2», сарай - «Б», погріб - «Б/п», огорожа - «1-3». Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Найменування та ім`я сторін, їх місце знаходження та проживання: Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Суддя: