Провадження № 2/761/2672/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Дем`янчук С.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 58129,94 грн та моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Ремонт у квартирі проводився у 2019 році. ОСОБА_4 зареєстрований та постійно проживає у квартирі АДРЕСА_2 . Зазначена квартира розташована над квартирою АДРЕСА_3 , що належить позивачу.

У період з 5 по 24 жовтня 2022 року належна позивачу квартира була залита в частині кухні мешканцями квартири АДРЕСА_4 . У зв`язку з воєнним станом та родинними обставинами позивач у квартирі постійно не проживає, а лише ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснюють нагляд за її станом та майном у ній.

30.11.2022 ОСОБА_5 відвідав квартиру позивача та зафіксував залиття її кухні сусідом зверху. У квартирі стояв сморід від грибкового гниття, який йшов зі стелі, стін та підвіконня. Провітрити її не було можливості, оскільки будинок не опалювався.

30.11.2022 ОСОБА_8 вдалося встановити власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_4 та запросити його подивитися на скоєну шкоду. ОСОБА_4 пояснив, що у результаті прориву фільтра холодної води відбувся витік і вони з дружиною думали, що він невеликий і без наслідків. Наслідки затоплення його вразили й на запитання про ліквідацію залиття та його наслідків він пояснив, що буде брати в цьому участь. Дана розмова відбулася в квартирі позивача у присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

02.12.2022 складено комісійний акт залиття, згідно з яким комісія зробила висновок, що залиття квартири позивача відбулося внаслідок пориву фільтра холодного водопостачання на

кухні у квартирі АДРЕСА_4 ; залита квартира АДРЕСА_3 з вини мешканців вище розташованої квартири. У квартирі АДРЕСА_4 вказане обладнання встановлено без участі працівників експлуатаційної організації.

У результаті залиття квартири АДРЕСА_3 позивачу завдана матеріальна шкода на суму 58129,34 грн, в яку входить вартість поновлювального ремонту кухні відповідно до складеного кошторису.

Крім того, внаслідок залиття квартири позивачу завдано і моральну шкоду, яку позивач оцінює в 15000,00 грн та яка полягає в нервовому стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонту. Також через залиття було порушено звичний і розмірений спосіб життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного часу і своїх коштів для розв`язування проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття.

За захистом своїх прав позивач звернувся до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2023 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Сіромашенко Н.В.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 187 ЦПК України суддею з метою визначення підсудності направлений запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Згідно відповіді на запит суду від 21.06.2023, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ( Шевченківський р-н).

Ухвалою суду від 23.06.2023 відкрито провадження у справі та справа призначена до судового розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін.

15.08.2023 до канцелярії суду, засобом поштового зв`язку надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволені позову та розподілити судові витрати. Як на підстави відмови в задоволені позову відповідач зазначає, що акт від 02.12.2022 яким встановлено причину залиття квартири позивача, складений з порушенням вимог чинного законодавства. Він не містить відомостей про дату аварії, а також висновків про винну особу та обсяг робіт, необхідних для усунення залиття. В ньому відсутні відомості про обстеження квартири відповідача, хоча саме технічну несправність сантехнічного обладнання, становлено в квартирі відповідача, комісія визнала причиною аварії. Відповідач вважає акт від 02.12.2022 неналежним доказом наявності вини відповідача у залитті квартири відповідача, оскільки комісія провела огляд лише в приміщенні квартири позивача та не оглянула квартиру відповідача, зробивши при цьому висновки, що ймовірно причиною залиття квартири позивача є прорив фільтра холодного водопостачання на кухні у квартирі АДРЕСА_4 . Крім цього, в акті відсутні висновки комісії про особу, що заподіяла шкоду.

Також відповідач зазначив на те, що проведені ремонті роботи в квартирі позивача пов`язані з подією ймовірного залиття на його кухні, а тому договір наданий позивачем про проведення ремонтних робіт не може бути належним доказом, який підтверджує розмір матеріальної шкоди.

Оскільки вини відповідача у залитті квартири позивача не має, то вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

02.10.2023 до канцелярії суду засобом електронного зв`язку надійшли додаткові пояснення представника відповідача у справі, в яких він звернув увагу суду на те, що довіреність, видана позивачем на представника ОСОБА_1 , не зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей, витяг про це в матеріалах справи відсутній. Крім цього, у довіреності відсутні повноваження на підписання договору та здійснення розрахунків за договором, тому договір, укладений представником позивача на підставі довіреності, слід вважати недійсним. Щодо кошторису зазначив на те, що відповідач не погоджується з сумами, які в ньому зазначені. Звернув увагу суду також на те, що у номері квартири в кошторисі зроблено виправлення, а це може означати, що кошторис розроблявся не до Договору на ремонт, а для іншої квартири.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу зазначив, що у представника ОСОБА_1 відсутні повноваження на укладання договору на надання правової допомоги, а тому ОСОБА_1 підписав договір з перевищенням повноважень.

Крім цього, договір про надання правової допомоги мав би укладатись з Адвокатським об`єднанням, а не з адвокатом Скорик В.М., тому що останній здійснює адвокатську діяльність у складі адвокатського об`єднання, що додатково свідчить про недійсність договору. Також форма ордера на надання правової допомоги, долученого до матеріалів справи, є застарілою та втратила чинність.

Крім цього, платежі за договором на правову допомогу здійснені представником позивача ОСОБА_1 , повноваження на що у останнього відсутні.

Ухвалою суду від 02.10.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнатиЮ, задоволено клопотання представника позивача про допит свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11

17.01.2024 до канцелярії суду представником позивача подано заперечення на відзив, в яких представник позивача зазначив, що акт залиття відповідає вимогам закону, його форма передбачена Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76.

Довіреність видана на ім`я ОСОБА_1 позивачем не відкликалась та не визнавалась недійсною.

Про комісійне обстеження відповідач був повідомлений, проте на його проведення не з`явився. В присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відповідач визнавав, що залиття сталося з його вини.

Посилання відповідача на те, що договір на ремонт кухні не є належним доказом, необґрунтовані. Так, в акті залиття вказано, що саме було пошкоджено. Кошторис на ремонт складено компетентною організацією, а тому заперечення відповідача необґрунтовані.

Крім цього у відзиві відповідач посилається на лист Міністерства з питань житлового комунального господарства України від 29.12.2009 №12/20-11/1975 «Щодо ремонту квартир після залиття», однак такого документу не існує.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін допитавши свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , дослідивши надані до матеріалів справи докази, дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 05.10.2021 ОСОБА_3 в міст Нью-Йорк, США, уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси (без права відчужувати належної йому нерухомості) перед усіма третіми особами, в тому числі перед фізичними особами та юридичними особами приватного та публічного права, нотаріальній конторі, а також в усіх органах місцевого самоврядування та державного управління, в усіх інших підприємствах, установах та організаціях, в органах водо-, тепло, енергопостачання, в житлово-експлуатаційних конторах, в податковій інспекції, територіальних підрозділах Державної міграційної служби України, Центрах надання адміністративних послуг, АТС щодо питань, пов`язаних з управлінням, у тому числі пов`язаних із наданням в оренду, належних йому квартир, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 .

Для чого надано йому право подавати від його імені необхідні заяви, здійснювати нагляд за квартирами, мати вільний доступ в квартири, сплачувати експлуатаційні витрати, в тому числі комунальні, за користування телефонним зв`язком та іншими послугами, заявляти від його імені різні клопотання, пов`язані з користуванням належними квартирами, отримувати довідки та інші необхідні документи, укладати договори оренди (найму) зазначених квартир, отримувати належні грошові кошти, розписуватися за нього, здійснювати поточний ремонт квартир, ремонтувати та замінювати санітарно-технічні прилади і пристрої вищезазначених квартир, а також виконувати всі інші необхідні дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності, у тому числі подати заяву про реєстрацію довіреності в Єдиному реєстрі довіреностей. Довіреність видана терміном на десять років без права передоручення повноважень іншим особам і дійсна до п`ятого жовтня дві тисячі тридцять першого року.

Зазначена довіреність посвідчена консулом Генерального консульства України в Нью-Йорку Лапою І.С., зареєстрована в реєстрі за № 1390/21.

24.01.2023 ОСОБА_3 в місті Нью-Йорк, США, уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси у всіх державних органах, громадських, судових, правоохоронних, господарських та інших установах, організаціях, підприємствах, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, перед фізичними та юридичними особами з переліком прав визначених довіреністю. Вказана довіреність посвідчена консулом Генерального консульства України в Нью-Йорку Іванчовим С.Й., зареєстрована в реєстрі за № 110/23 та зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей 08.02.2023 № витягу 49311148.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.2014 № в реєстрі 1577.

02.12.2022 комісією складено акт залиття, з якого вбачається, що на підставі договору № 13 від 02.12.2022 року між Замовником- Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житловим фондом Шевченківського району м. Києва» та Виконавцем- приватне підприємство «Український центр управління нерухомістю» про утримання споруд та прибудинкових територій неадміністративного мікрорайону «Ярославська» було здійснено обстеження. Комісія в складі ст. інспектора дільниці ПП «УЦУН» Кулик С.П., інспектора технічної дільниці № 1 Чавро О.М., інженера Лучкіна О.I .Ю, призначена директором ПП «УЦНМ» Ковтуном С.О., склали даний акт. По заяві власника проведено обстеження по факту залиття в кухні, квартири АДРЕСА_1 .

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , розташована на 4-му поверсі 5-ти поверхового, надбудовано мансарду два поверхи ж/ будинку до 1917 року забудови, перекриття дерев`яне, стіни цегляні ?- 3,20 м., квартира приватизована 3-х кімнатна загальна площа 99,0кв. м. При обстеженні було виявлено, що в кухні - площа 20,0 кв. м. Стеля підвісна підшита гіпсокартоном, побілка акрилова фарба, залита вся стеля видніються рижі плями. Стіни шпалери іноземного виробника залиті приблизно 8,0 кв. м. видніються руді, плями, відшарування шпалер. Віконні відкоси пофарбовані білою масляною фарбою, видніються руді плями. Зроблено висновок, що залиття відбулося в наслідок пориву фільтра холодного водопостачання на кухні в квартирі АДРЕСА_4 , залита квартира АДРЕСА_3 по вині вище розташованої квартири. В квартирі АДРЕСА_4 вказане обладнання встановлено без участі працівників експлуатаційної організації.

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується довідкою 21.06.2023, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1-3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Так, ч.2 ст.1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За загальними правилами деліктних зобов`язань, закріплених ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З аналізу наведеної статті ЦК України вбачається, що відсутність своєї вини відповідно до вимог ч.2 ст.1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права.

Згідно з п.2.3.6 Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Форма цього акта встановлена в Додатку 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

В додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207 зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття .

Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії.

Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло - та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

З акту залиття від 02.12.2022 вбачається, що акт складено комісією що на підставі договору № 13 від 02.12.2022 між Комунальним підприємством «Керуюча компанія Замовником - 3 обслуговування житловим фондом Шевченківського району м. Києва та Виконавцем - приватне підприємство «Український центр управління нерухомістю» про утримання споруд та при будинкових територій неадміністративного мікрорайону «Ярославська» та підписано членами комісія в складі ст. інспектора дільниці ПП «УЦУН» Кулик С.П., інспектора технічної дільниці № 1 Чавро О.М., інженера Лучкіна О.I .

За результатами обстеження приміщення на предмет залиття встановлено, що залиття відбулося в наслідок пориву фільтра холодного водопостачання на кухні в квартирі АДРЕСА_4 , залита квартира АДРЕСА_3 по вині вище розташованої квартири. В квартирі АДРЕСА_4 вказане обладнання встановлено без участі працівників експлуатаційної організації. Також в акті міститься опис пошкоджень об`єктів приміщення внаслідок залиття.

Таким чином, зміст вказаного акта висвітлює причину залиття, а з причини залиття відслідковується і винність в ньому саме власника квартири АДРЕСА_2 , де стався прорив фільтра холодного водопостачання, на якого і має покладись обов`язок з відшкодування завданих внаслідок залиття збитків, якими позивач визначив вартість відновлювального ремонту належного йому приміщення.

Доводи представника відповідача, які містяться у відзиві, на думку суду, щодо тієї обставини, що акт обстеження від 02.12.2022, є неналежним та недопустимим доказом неправомірних дій відповідача, не заслуговують, оскільки акт відповідає формі, встановленій Правилами від 25 серпня 2005 року № 927/11207, в ньому наведені: дата та місце .складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття.

Посилання представника відповідача на те, що відповідач під час складання акту не був присутній та не повідомлявся про огляд спростовуються показами свідка ОСОБА_13 .

Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 на початку листопада 2022 року ОСОБА_14 прийшов в квартиру АДРЕСА_3 та виявив залиття. ОСОБА_1 , вона та ОСОБА_14 домовились зустрітись в квартирі. Вони були вражені наслідками залиття. Опалення не було, тому з`явилась цвіль. Вони піднялись в квартиру зверху № НОМЕР_1 , їм ніхто не відкрив. Відповідач був повідомлений, що комісією буде оглядатись квартира і складений акт, при ній ОСОБА_15 дзвонив відповідачу і повідомляв про це. За рік до залиття позивачем робився ремонт в цій квартирі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що наглядає за квартирою. 24.10.2022 побачив сліди від залиття квартири, а в перших числах листопада знову приїхав і побачив жахливу картину, оскільки все було в жовтих і оранжевих плямах. Сусід обіцяв все відшкодувати. Відносно залиття був складений акт. Контроль за ходом ремонтних робіт здійснював ОСОБА_1 .

Доводи відповідача про те, що його квартира не оглядалася, спростовується змістом такого акта, із якого вбачається, що саме в квартирі АДРЕСА_4 відбувся прорив фільтра холодного водопостачання, зворотнього відповідач не довів.

Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 12 листопада 2018 у справі №753/20314/15, в якій зазначено, що не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи.

Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Отже, факт залиття приміщення, власником якого є позивач, з вини відповідача, підтверджується актом залиття від 02.12.2022, складеним комісією.

Презумпцію вини у залитті приміщення, належного позивачу, відповідач в ході розгляду справи судом не спростував, оскільки з клопотанням про призначення відповідної судової експертизи не звертався, а також не скористалася правом, передбаченим ст. 106 ЦПК України, подати для суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майна, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

На підтвердження понесених на відновлення після залиття квартири АДРЕСА_3 позивачем надано до матеріалів справи наступні докази.

Так, 15.12.2022 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_16 укладено договір №19/36 на ремонт кухні житлового приміщення після залиття, предметом якого є ремонт кухні квартири АДРЕСА_1 внаслідок її залиття сусідами квартири АДРЕСА_4 в період з 05 по 24 жовтні 2022, а замовник зобов`язався прийняти виконану роботу та сплатити її вартість за кошторисом.

Відповідно до кошторису на ремонт кухні житлового приміщення кв. АДРЕСА_1 після залиття, який є додатком № 2 до договору № 19/36 від 15.12.2022 загальна вартість робіт, матеріалів та послуг, вказана в кошторисі складає 58129,34 грн.

Відповідно до акту № 19/36 від 04.03.2023 про приймання-передачі послуг до договору № 19/36 від 15.12.2022 виконавець в повному обсязі відповідно до умов договору виконав демонтаж пошкоджених матеріалів, антибактиріцидну обробку приміщення від різного виду грибків, монтаж металевих, гіпсокартонних конструкцій, малярні, ремонтні та відновлювальні роботи приміщення кухні квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується даним актом.

Відповідно до квитанцій № 1P79-BHBX-ТМ00-19HH від 11.01.2023 на суму 29000 грн. та № 9M34-6582-Е49-01М6 від 03.03.2023 на суму 29129,34 грн, на загальну суму 58129,34 грн, вказані роботи були оплачені ОСОБА_17 .

На спростування заперечень, щодо відсутності вини відповідача в залитті квартир АДРЕСА_3 відповідачем не надано жодного доказу, відтак суд вважає, що залиття сталося з вини відповідача. Також відповідачем не надано жодного доказу на спростування розміру матеріального збитку.

Заперечення відповідача щодо розміру завданих збитків позивачу, судом не приймають до уваги, оскільки відповідачем під час розгляду справи не було заявлено клопотання щодо проведення експертизи, та не надані докази іншого розміру матеріального збитку, тому вказані доводи не підтверджені доказами та не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у вигляді пошкодження належного йому на праві приватної власності приміщення кухні в квартирі АДРЕСА_3 , внаслідок залиття з вини відповідача, суд приходить до висновку, що позов про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним стягнути відповідача на користь позивача матеріальну шкоду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У п. 9 вказаної постанови роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, пошкодження майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Таким чином, оскільки внаслідок залиття, що сталось з вини відповідача, пошкоджено майно позивача, у зв`язку з чим останній перебував в нервовому стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонт, порушенні звичайного і розміреного способу життя, виникненні необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання власного часу і коштів для розв`язування проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття, суд, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, вважає, що позивачу завдано моральну шкоду, яку з врахуванням обставин справи та тривалості порушеного права, визначає в розмірі 15 000,00 грн., яка підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач в позовній заяві зазначив, що ним були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн, які він просить стягнути з відповідача.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

У постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 922/676/21 зазначено, що «подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних і з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Також, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

До позовної заяви додано докази, що підтверджують надану правничу допомогу позивачу на суму 5000,00 грн, а саме: договір № 24/03-23-Ск про надання правової допомоги від 24.03.2023 укладений між ОСОБА_1 від мені та на підставі довіреності від ОСОБА_3 та адвокатом Скорик В.М., копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 807/10 від 29.06.1995, ордер КС № 014055 від 24.03.2023, платіжну інструкцію № Р24АР24АD4452 на суму 5025,13 грн. з призначення платежу: переказ власних коштів, Тополя В за договором №24/03-23-СК від 24.03.2023.

У зв`язку з викладеним витрати за надану правничу допомогу позивачем є доведеними та підлягають стягненню з відповідача в заявленому розмірі - 5000,00 грн.

Щодо посилань представника відповідача на неналежно оформлений договір про надання правової допомоги та ордер адвоката слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку. Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». (ч. 4 ст. 62 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Рада адвокатів України рішенням від 12.04.2019 № 41 затвердила Положення про ордер на надання правової допомоги (далі - Положення №41).

Пунктами 4-6 вказаного рішення Ради адвокатів України № 41 встановлено, що адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року дозволено використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону. Типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, діє після 01 січня 2022 року до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні). Визнано таким, що втратило чинність Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, крім Додатка № 1 до Положення про ордер адвоката та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, та пункту 18 Положення, які діють до 01 січня 2022 року.

Ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законами України (п.2 Положення №41).

Згідно з п.3 Положення №41 в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1 до Положення №41).

Пункт 6 Положення №41 визначає, що бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі "Особистого кабінету адвоката" на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

Таким чином, Рада адвокатів України, затвердивши в новій редакції Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, передбачила впровадження процедури електронного генерування ордерів на надання правничої (правової) допомоги адвокатом через особистий кабінет адвоката на офіційному веб-сайті НААУ.

Ордер, згенерований онлайн, містить усі необхідні реквізити звичайного ордеру, а також має двовимірний штрих-код (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ. При генеруванні ордерів їм присвоюється серія кожного регіону.

Облік згенерованих ордерів здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних ЄРАУ. Історія генерування ордерів відображається у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті НААУ та у адміністративній частині електронної бази даних ЄРАУ.

Відтак, ордер серії КС № 014055, що наданий до матеріалів позовної заяви, не є належним доказом підтвердження повноважень адвоката Скорика В.М., як представника позивача, оскільки згенерований не в особистому кабінеті адвоката як того вимагає Положення № 41.

Однак наданий до матеріалів позовної заяви договір про надання правової допомоги №24/03-23-Ск від 24.03.2023 є належним доказом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Вказане узгоджується з висновками, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 № 712/4126/22 в якій зазначено, на те, що доводи заявника про зловживання правом шляхом представництва позивача на підставі недійсного ордера старого зразка є неприйнятними. З огляду на частину першу статті 26 Закону України "Про адвокатуру" документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Застосування цієї норми права у подібних правовідносинах уже було предметом перегляду Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі N 756/3874/22 (провадження N 61-900св23) міститься правовий висновок про те, що не є підставою для скасування законного судового рішення ордер, форма якого не відповідає вимогам Положення про ордер на надання правової допомоги та порядку ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України, оскільки адвокат діяв на підставі договору про надання правової допомоги, що передбачено статтею 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". В адвоката не зупинено право на заняття адвокатською діяльністю і він не позбавлений права на заняття адвокатською діяльністю з виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України. У справі, крім ордера, наявний договір про надання послуг між позивачем і адвокатом.

Щодо повноважень представника позивача ОСОБА_1 на укладення від імені позивача правочинів.

Так в своєму відзиві відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не міг укладати договір на ремонт квартир, договір про надання правової допомоги та оплачувати її.

Так, згідно ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Ст. 244 ЦК України визначає, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

З огляду на зміст ст. ст. 237, 244 ЦК України необхідною умовою для виникнення правовідносин представництва є волевиявлення довірителя, яке виражається, зокрема, у видачі письмової довіреності.

Під час розгляду справи судом не встановлено, а відповідачем не спростовано відсутність волевиявлення позивача на представництво його інтересів ОСОБА_1 ,

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 128, 133, 137, 141, 211 223, 263, 265, 273, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 ) у відшкодування завданої матеріальної шкоди 58129 (п`ятдесят вісім тисяч сто двадцять дев`ять) грн 34 коп., у відшкодування моральної шкоди 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп., витрати на правову допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп., судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп., а всього 79202 (сімдесят дев`ять тисяч двісті дві) грн 94 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В. Сіромашенко