РІШЕННЯ

іменем України

25 березня 2024 рокуСправа №451/1602/23
Провадження № 2/451/78/24

Радехівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.,

з участю відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором,

установив:

8 листопада 2023 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

В позовній заяві зазначив, що 8 листопада 2021р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено кредитний договір № 06489-11/2021 (далі - Кредитний договір). Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 21.09.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 21092022 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №21092022 від 21.09.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16075,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11075,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свої зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 21.09.2022 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК ЄАПБ» за кредитним договором № 06489-11/2021. У зв`язку з тим, позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права, тому просив стягнути з Відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором № 06489-11/2021 в розмірі 16075,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11075,00 грн - сума заборгованості за відсотками; понесені судові витрати (а. с. 4-7).

8 листопада 2023 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а. с. 33).

Ухвалою судді від 9 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання (а.с.1-2).

9 січня 2024 року до суду надійшли пояснення по справі від відповідача, у яких зазначив, що він не заперечує та визнає свій обов`язок щодо повернення отриманої за Кредитним договором суми фінансового кредиту в розмірі 5000,00 грн. Також вказав, що пунктами 1.1 та 1.2 Кредитного договору визначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» надала йому фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн строком на 30 днів, з 08.11.2021 по 07.12.2021. Відповідно до пункту 1.3 Кредитного договору, за користування кредитом він зобов`язаний сплатити 292,0% річних від суми кредиту з розрахунку 0,80% на добу. Таким чином, а також відповідно до додатку №1 «Графік платежів» до Кредитного договору загальний договірний розмір відсотків за користування кредитними коштами складає 1200,00 грн (5000,00 грн кредиту х 0,80% річних на добу х 30 днів строку кредиту = 1200,00 грн). Тому він не заперечує та визнає свій обов`язок щодо сплати відсотків за користування фінансовим кредитом за Кредитним договором в розмірі 1200,00 грн. Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення суми відсотків в розмірі 11075,00 грн, то з поданої позовної заяви та додатків, в тому числі і з розрахунку заборгованості за Кредитним договором, абсолютно не зрозуміло яким чином було нараховано відсотки саме в такому розмірі, за який період та чим це обґрунтовано. Тому просив відмовити позивачеві в задоволенні його вимог щодо стягнення з нього 9875,00 заборгованості за відсотками (а. с. 58-63).

16 січня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надала додаткові пояснення у справі, у яких зазначила, що нарахування відсотків, за кредитним договором №06489-11/2021 від 08.11.2021 укладеним між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та Відповідачем, передбачено Кредитним договором. Позивачем обґрунтовано розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором, з умовами якого Відповідач ознайомлений в повній мірі, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками за користування кредитними коштами є законними та обґрунтованими. Згідно з умовами Кредитного договору, Позичальник зобов`язується повернути кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Позивач вважає, що надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання Кредитного договору між Відповідачем та Первісним кредитором, підтвердження факту перерахування коштів на рахунок Відповідача вказаний при укладенні договору та для обґрунтування розміру заборгованості Відповідача. До того ж, Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором Відповідач також суду не надав. Станом на 15.01.2024 Позивачем отримано детальні розрахунки заборгованості та докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів Відповідачу за укладеним кредитним договором, а саме: копію інформаційної довідки від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №2919_14 від 11.12.2023, (який безпосередньо здійснював переказ коштів на банківські карти позичальників), як надавача послуг з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, яким повідомлено про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта - 24.10.2021 здійснено перерахування коштів на суму 5000,00 грн, за маскою картки НОМЕР_1 Відповідача, за номером транзакції в системі іРау.uа- 118689472; копію розрахунку заборгованості за кредитним договором №06489-11/2021 від 08.11.2021, підписаний ЕЦП. Таким чином, пояснення Відповідача не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги (а.с.65-71).

Представник позивача у судове засідання не прибув, просив судові засідання проводити за його відсутності (а. с. 38-39).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася представник позивача.

Відповідач у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у поясненнях по справі, що поступили до суду 9 січня 2024 року. Погодився сплатити суму основного боргу у розмірі 5000 гривень та 1200 гривень відсотки.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд установив, що 8 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06489-11/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача НОМЕР_2 . За умовами п.1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.3. договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 292,0 процентів річних від суми кредиту в розрахунку 0,80 процентів на добу. Відповідно до п.1.4. договору для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,5 процентів на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту. Відповідно до п.2.3 договору у разі недотримання умов встановлених пунктом 1.4. цього Договору та/або в разі пролонгації кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до п.1.3. цього договору, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору (а. с. 10-12).

З копії листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» видно, що 08.11.2021 було успішно перераховано 5000,00 грн на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 через систему іРау.uа (а. с. 73).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №06489-11/2021 від 8 листопада 2021 року, наданого позивачем, заборгованість за вказаним договором за період з 21.09.2022 по 30.09.2023 складає 16075 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11075 грн гривень сума заборгованості за відсотками (а. с. 17).

Зазначену суму заборгованості видно також з копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №06489-11/2021 від 08.11.2021, підписаного ЕЦП директора ТОВ «ІНВЕСТРУМ» - первісним кредитором (а.с.72).

21.09.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21092022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні його права вимоги, а ТОВ «ФК ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 13-14).

З копії акта прийому-передачі Реєстру Боржників за договором Факторингу №21092022 від 21.09.2022 та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №21092022 від 21.09.2022 встановлено, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №06489-11/2021 в сумі 16075,00 грн гривень, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11075,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а. с. 15-16).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 06489-11/2021 від 8 листопада 2021 року, на підставі Договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

На підставі ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису.

Відповідачем не спростовувався факт укладення згаданого договору та отримання коштів у розмірі 5000,00 грн.

Разом з тим, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути суму заборгованості за відсотками.

За змістом ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зауважила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Оскільки, кредитний договір № 06489-11/2021 від 8 листопада 2021 року укладено на 30 днів, строк дії договору закінчився 7 грудня 2021 року (п. 1.2 кредитного договору).

Пунктом 1.3. кредитного договору № 06489-11/2021 від 8 листопада 2021 року передбачено нарахування процентів за користування кредитом в розмірі 292,0 % річних, що становить 0,80 % від суми кредиту на добу.

Відтак, в умовах зазначеного кредитного договору сторони домовилися про плату за користування кредитними коштами в розмірі 0,80 % від суми кредиту за кожен день користування ним, що становить 40,00 грн за кожну добу користування кредитними коштами.

З огляду на те, що кредитний договір укладено на 30 днів, заборгованість позичальника за відсотками за користування кредитними коштами в межах строку дії кредитного договору становить 1200,00 грн, що не заперечується відповідачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зазначено, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

У Рішенні Конституційного Суду України від 22.06.2022 у справі №3-188/2020(455/20) вказано, що приписи частини другої статті 625 ЦК України, першого речення частини першої статті 1050 ЦК України та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі.

Таке обґрунтування Рішення Конституційного Суду України збігається з висновками Великої Палати Верховного Суду.

Саме тому, що приписи частини другої статті 625 та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за статтею 625 ЦК України як наслідок неправомірної поведінки боржника), так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту (які нараховуються за статтею 1048 ЦК України як наслідок правомірної поведінки сторін).

На підставі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором № 06489-11/2021 від 8 листопада 2021 року нараховуються до 7 грудня 2021 року та становлять 1200,00 грн.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували нарахування суми заборгованості за відсотками у розмірі 11075,00 грн позивачем до позову не додано.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона покликається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за Кредитним договором №06489-11/2021 в розмірі 6 200,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 200,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Згідно із ч. 1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, з відповідача в користь позивача необхідно також стягнути понесені ним судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 1034,95 грн (із розрахунку 2684,00*38,57:100 = 1035,20).

Керуючись ст. 4, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 95, 141, 211, 223, 258 - 259, 263 - 265, 279 ЦПК України, на підставі ст. 202, 205, 207, 512, 514, 525, 526, 530, 626, 627, 628, 638, 639, 631, 1048, 1054 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити ІВАN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за Кредитним договором № 06489-11/2021 в розмірі 6 200 (шість тисяч двісті) гривень 00 копійок, з яких: 5 000 (п`ять тисяч) гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити ІВАN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк») судові витрати в розмірі 1 035 (одна тисяча тридцять п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 1.04.2024.