Справа № 490/2697/21
н/п 2/490/3130/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Хоменко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач у квітні 2021 року звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із означеним позовом, у якому просив, з урахуванням уточненої позовної заяви, суд ухвалити рішення, яким:

встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала однією сім`єю зі спадкодавцем, ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , понад п`ять років, починаючи з липня 2008 року і включно по день відкриття спадщини, тобто станом на 24 січня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ;

встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю, як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу у період з липня 2008 року по 24 січня 2021 року;

визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 наступне майно: грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України» на підставі договору № 318574 від 21 вересня 2020 року в розмірі 5 120,54 доларів США, що еквівалентно на день подання позовної заяви 136 550,50 гривень по курсу Національного банку України з відповідними відсотками та нарахуваннями;

визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частку наступного майна - грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України» на підставі договору № 318574 від 21 вересня 2020 року в розмірі 5 120,54 доларів США, що еквівалентно на день подання позовної заяви 136 550,50 гривень по курсу Національного банку України з відповідними відсотками та нарахуваннями.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.04.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.08.2022 року витребувано: витяг з Державного реєстру актів цивільного стану щодо перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період з 01.07.2008 року по 24.01.2021 року у зареєстрованому шлюбі.

На виконання цієї ухвали суду відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано запитувану інформацію.

Ухвалою суду від 07.11.2023 року витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витяги з Державного реєстру актів цивільного стану щодо наявності: актового запису/записів про шлюб, укладеного ОСОБА_2 та інформації щодо припинення шлюбу; та актового запису/записів про шлюб, укладеного ОСОБА_1 та інформації щодо припинення шлюбу.

У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. ОСОБА_3 , яка представляє інтереси позивача ОСОБА_1 до суду подала заяву у якій, просила провести розгляд справи за її з позивачем відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Від ОСОБА_4 , яка представляє інтереси відповідача Миколаївської міської ради, до суду надійшла заява у якій, представник просить провести розгляд справи за її відсутності зазначаючи при цьому, що позицію викладену у відзиві на позовну заяву підтримує та просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали цивільної справи № 490/2697/21 судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (копія паспорта серії НОМЕР_2 ). Зазначена квартира належить їй на праві спільної часткової власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.10.2005 року № 2720-р .

Згідно акту про фактичне проживання особи, який складено мешканцями: кв. 104 - ОСОБА_5 , кв. 106 - ОСОБА_6 та кв. 89 - ОСОБА_7 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає з 16.12.1986 року за адресою: АДРЕСА_1 по теперішній час. В зазначеній квартирі ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , з липня 2008 року по час смерті як жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Що також ними підтверджено у судовому засіданні 11.01.2022 року.

Відповідно до довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи №23049-07-03 від 03.02.2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку зі смертю з ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вбачається з інформації наданої Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 15.04.2021 року за відомостями Реєстру територіальної громади місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 15.01.2014 року.

Відповідно до інформації наданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві від 21.10.2023 року №23.19-37/1668, в архіві відділу відсутній актовий запис про шлюб, складений на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У період з ь01.07.2008 року по 24.01.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у шлюбі не перебувала.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 ).

Згідно повідомлення ФАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на ім1я ОСОБА_8 у філії АТ «Укрєксімбанк» в м. Миколаєві відкрито рахунок №№ НОМЕР_1 (21.09.2020 року) на якому наявні кошти у розмірі 5 120,54 доларів США.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Тищенко О.О., спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, на підтвердження чого суду надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру №74235460 від 06.10.2023 року.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_9 щодовстановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 протягом п`яти років до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , то суд зазначає таке.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Положеннями ст. 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчисляти з моменту часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Пунктом 5.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам слід враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання однією сім`єю до набрання чинності ЦК.

При визначені кола осіб, проживаючих однією сім`єю із спадкодавцем, слід виходити також із положень ст. 3 Сімейного кодексу України, згідно якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

До спадкоємців четвертої черги слід також віднести й тих осіб, які не пов`язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичем, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім`єю.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином позивачем доведено, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для неї юридичне значення.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили, що позивач та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 проживали однією сім`єю протягом п`яти років до дня його смерті. За такого позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Звертаючись до суду із цим позов позивач просить встановити факт проживання її з ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу. Із пояснень наданими свідками під час розгляду справи слідує, що позивач з ОСОБА_2 до часу його смерті проживали як одна родина.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Зазначене узгоджується з висновками Касаційного цивільного суду Верховного Суду зробленими зокрема, у справах № 461/4689/15-ц, № 521/16365/15.

У своїй позовній заяві позивач вказує на те, що починаючи з липня 2008 року до 24.01.2021 року вона проживала однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу.

Допитані свідки у судовому засіданні повідомили суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно проживали однією сім`єю та вели спільне господарство з померлим ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 з липня 2008 року де позивач проживає і по цей час.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами та показаннями свідків підтверджується факт проживання позивача ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 .

Щодо періоду проживання позивача з померлим ОСОБА_2 однією сім`єю то суд зазначає таке.

Встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 позивачу є необхідним для прийняття спадщини після його смерті.

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Судом під час розгляду справи встановлено, що з липня 2008 року по 24.01.2021 року позивач проживала з ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку наступне майно: грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України» на підставі договору № 318574 від 21 вересня 2020 року в розмірі 5 120,54 доларів США, що еквівалентно на день подання позовної заяви 136 550,50 гривень по курсу Національного банку України з відповідними відсотками та нарахуваннями суд зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як свідчать матеріали справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з липня 2008 року по 24.01.2021 року.

Відтак, спірне майно, а саме: грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Державний експортно-імпортний банк України в розмірі 5 120,54 доларів США, що еквівалентно на день подання позовної заяви 136 550,50 гривень по курсу Національного банку України набуте сторонами під час шлюбу. Отже, суд дійшов висновку, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Будь-яких доказів на спростування зазначеного, матеріали справи не містять.

Щодо позовних вимог про визнання права власності грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в розмірі 5 120,54 доларів США, то суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами статті 1217 ЦК України.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом частин першої та другої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша статті 1258 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 1258 Цивільного кодексу України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до часини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З наведеного слідує, що позивач ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_2 проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів відмови її від прийняття спадщини матеріали справи не містять.

Доказів наявності інших спадкоємців першої, другої та третьої черги матеріали справи не містять.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судовий збір сплачується під час подачі позову до суду.

Керуючись статтями 264-268, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала однією сім`єю зі спадкодавцем, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме з 01 липня 2008 року до 24 січня 2021 року за адресою АДРЕСА_1 .

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю, як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу у період з 01 липня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України» на підставі договору № 318574 від 21 вересня 2020 року в розмірі 5 120,54 доларів США, що еквівалентно на день подання позовної заяви 136 550,50 гривень по курсу Національного банку України з відповідними відсотками та нарахуваннями.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частку грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України» на підставі договору № 318574 від 21 вересня 2020 року в розмірі 5 120,54 доларів США, що еквівалентно на день подання позовної заяви 136 550,50 гривень по курсу Національного банку України з відповідними відсотками та нарахуваннями.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Шолох