ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1972/23 Головуючий суддя І інстанції Блага І.С.
Провадження № 22-ц/818/731/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про захист честі, гідності та ділової репутації
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07 листопада 2023 року, по цивільній справі №646/1972/23, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить:

-визнати недостовірною та такою, що порушує права позивача на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, що розповсюджена відповідачем у своїй публікації 04 травня 2023 року на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook»: про те, що позивач юридично підтримує осіб, зазначених у статті, а також у дописі до статті про те, що позивач співчував або співпрацював або просто допомагав підозрюваному відмазуватися від відповідальності на протязі довготривалого часу після деокупації по доброті душевної, просто як родич;

-зобов`язати відповідача спростувати поширену відносно позивача недостовірну інформацію шляхом викладення відповідачем на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» наступного тексту спростування: « ІНФОРМАЦІЯ_1 . мною, ОСОБА_1 , у своїй публікації викладено недостовірну та неправдиву інформацію стосовно ОСОБА_2 , за що приношу свої вибачення».

Позов обґрунтовано тим, що 04.05.2023р. відповідач поширив на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» недостовірну інформацію, образивши позивача та звинувативши у наданні юридичної підтримки особам, які начебто співпрацювали з окупаційними військами. Ця інформація була прочитана, у тому числі, друзями позивача, його знайомими та роботодавцями. Проте ця інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Позивач ніколи не надавав будь-якої допомоги особам, що співпрацювали з окупаційними військами РФ. Спірна інформація не є оціночним судженням та має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення позивачем загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі. Отже, ці відомості порушують немайнові права позивача на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації. Відповідач, поширивши недостовірну інформацію відносно позивача, створив негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих. Таким чином відповідач завдав шкоди вищевказаним немайновим інтересам позивача.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які понесені позивачем та які складаються з суми судового збору за подання позову та суми у розмірі 5000 грн. за надання професійної (правничої) допомоги.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що не погоджується з позовом з наступних причин. Щодо змісту публікації, яка розміщена на сторінці в соціальній мережі «Facebook», на яку посилається позивач, то її головна тема пов`язана з затриманням мешканця с.Семенівка підприємця ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України. У цій публікації відповідач описує діяльність вказаної особи, а не позивача, та користується цитатами. Так, частина тексту, що виокремлена лапками, не є власними висловлюваннями відповідача, а є цитуванням місцевих жителів, які описують діяльність ОСОБА_3 . Саме місцеві жителі, яких цитує відповідач, згадують про нібито позивача наступним чином: «Юридично їх підтримує сестра ОСОБА_4 , в дівочості Кабанець, та їх родич ОСОБА_2 «дракончик» по місцевому». Отже, публікація відповідача є текстовим репортажем, в якому можуть бути присутні різні художні або літературні форми, у тому числі, слова та висловлювання інших людей, зокрема, оформлені у вигляді цитат, як це було у даному випадку. Це стосується і коментарів до публікації. Відповідач є відомим місцевим активістом, який займається антикорупційною діяльністю у м. Куп`янськ. Його особиста сторінка у соціальній мережі «Facebook» є важливою для громадянського суспільства, особливо на місцевому рівні, оскільки є одним з основних способів висвітлення місцевих подій. Діяльність відповідача зі збору, обробки та поширення інформації про важливі новини регіону охоплюється терміном «журналіст» у розумінні Рекомендації NR (96) 4 Комітету Міністрів Ради Європи «Про захист журналістів в умовах конфлікту і тиску» від 03.05.1996р. У своїй практиці Європейський суд з прав людини зазначає, що необхідно розрізняти, коли висловлювання належали журналісту і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у поширенні висловлювань інших осіб суттєво заважає пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатися, якщо для іншого немає винятково вагомих причин. Законодавство надає журналістам імунітет від цивільної відповідальності за дослівне відтворення матеріалу. У даному випадку слід також враховувати, що позивач є політиком, оскільки проводить політичну діяльність, впливає на політику та прагне певної громадської посади. Так, у 2020 році позивач балотувався до Харківської міської ради від політичної партії «Батьківщина». У базі даних політиків та партій, яка ведеться рухом «Чесно» наявна інформація про позивача. Крім того, позивач входить до списку уповноважених осіб у одномандатних виборчих округах на позачергових виборах народних депутатів України 21.07.2019р. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичної діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Положення ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майже на надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Позивач, який сприйняв спірну інформацію на свою адресу, не надає доказів свого відношення до ОСОБА_3 та с. Семенівка, про яких зазначено у публікації.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07 листопада 2023 року позов задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що порушує право ОСОБА_2 на повагу до його гідності, честі та недоторканість його ділової репутації, розповсюджену ОСОБА_1 у своїй публікації ІНФОРМАЦІЯ_2 на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» наступну інформацію: «Юридично їх підтримує… їх родич ОСОБА_2 «дракончик» по місцевому».

Визнано недостовірною та такою, що порушує право ОСОБА_2 на повагу до його гідності, честі та недоторканість його ділової репутації, розповсюджену ОСОБА_1 у коментарі до своїй публікації 04 травня 2023 року на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» наступну інформацію: «Ви співчували або співпрацювали або просто допомагали підозрюваному відмазуватися від відповідальності на протязі довготривалого часу після деокупації по доброті душевної, просто як родич».

Зобов`язано ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену ним вищевказану недостовірну інформацію шляхом публікації на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook», на якій ця інформація була поширена, резолютивної частини цього рішення суду, а також наступного тексту: «Поширена мною, ОСОБА_1 , інформація у моїй публікації ІНФОРМАЦІЯ_2 на моїй сторінці у соціальній мережі «Facebook», а також у моєму коментарі до цієї публікації стосовно ОСОБА_2 , є недостовірною».

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073 грн. 00 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2023 року виправлено описку в рішенні суду Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2023 року, вказавши у тексті дату винесення як «07 листопада 2023 року».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована тим, що відповідач не стверджував, що позивач є фігурантом будь-якого кримінального провадження, так само як й про те, що позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення чи наявні обвинувальні вироки суду щодо позивача, а відтак вказана інформація не є і не може бути предметом доказування чи спростування у цьому спорі.

Вказує, що відсутність доведеного складу дифамаційного правопорушення, суспільна важливість поширеної інформації, поширення інформації, як результат власної суб`єктивної оцінки відповідача, що гарантується правом на свободу вираження поглядів, правом на свободу слова та правом на поширення інформації, а також відсутність допустимих доказів, на підтвердження позиції позивача та існуючу судову практику Верховного Суду щодо зазначеної категорії справ, вказує на відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Зазначає, що аналогічна випадку існує правова позиція викладена у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 753,4350,17.

Суд першої інстанції не оцінив належним чином той факт, що спірна інформація, що оскаржується позивачем, фактично є цитатою інших осіб місцевих жителів села Семенівка. Про цитування інших осіб відповідачем суд першої інстанції в своєму рішення взагалі не згадав та не оцінив належним чином цей аргумент відповідача, через що, оцінка доказів у справі була здійснена неналежним чином та такою, що не відповідає нормам чинного судочинства.

Вважає, що не було дотримано вимог, що встановлені у п.3 ч.4 ст.265 ЦПК України, відповідно до якої у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Звертає увагу на постанову Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №369/11909/20.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що текст, виділений лапками (цитата) є інформацією зі стороннього джерела місцевих жителів, які, в свою чергу називали нібито позивача «дракончиком» та вказували, що він юридично підтримує особу, підозрювану у здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1КК України.

На його переконання, суд помилково ототожнив термін «правнича (юридична) допомога» в розумінні українського законодавства, та словосполучення «юридично їх підтримує…» в розумінні місцевих мешканців с. Семенівка.

Вказує, що судом не взято до уваги, що позивач фактично є політиком та публічною особою, тобто особою, відповідно до якого межа допустимої критики є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 збирав, зберігав, використовував та поширив інформацію про нього без його на це згоди 04 травня 2023 року та й закон не містить виключення з правил про спростування недостовірної інформації в залежності від статусу особи, немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, учасників справи, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.05.2023р. відповідач розмістив на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» публікацію з наступним текстом:

«Є час написати. Хочу звернути увагу спільноти саме на цю особу та події навколо неї.

Днями, нарешті, був затриманий та взятий під варту ще один, один з найвпливовіших, тих хто активно співпрацював з рашистами під час окупації Куп`янського району. Майже через вісім місяців після деокупаціі. ОСОБА_5 мешканець села Семенівка. Уявити собі не можливо, що ця людина вісім місяців спокійно йуснувала, вбирала урожай, погрожувала односельцам, з наративами того, що в нього «великі покровителі» і йому нічого не буде за «його подвиги» при рашистах. Але, помилка. Бути громадянином України - це означає любити Україну, поважати її традиції, бути патріотом своєї Батьківщини. А кара, чи законна чи народна, наздогоне в будь-якому випадку, хто б з ким не домовлявся.

Дуже стисло про діяльність цієї особи під час окупації, майже дослівно, з уст місцевих жителів:

«З самого початку приходу рашистів проводили по селу колони з технікою: від ОСОБА_6 до ОСОБА_7 . Нацепивши на свої автівки Z знаки на лобове скло. Ходили в російській формі обидва Кабанця і з автоматом їхнім. По хатах ходив ОСОБА_8 залякував людей, казав, що раша на завжди і треба прийняти це, як факт. Видавав оркам відомості про всіх жителів села, хто чим дихає, хто де служив коли ті робили похатній обхід. Коли продавав своє зерно, тоді ж до нього на базу звозили зерно забране у інших фермерів і одноосібників. До їхньої клятої спільноти входили не тільки ОСОБА_9 та його батько ОСОБА_10 , а ще й ОСОБА_11 -вивозив своїм вантажним автомобілем Reno зерно та соняшник, ОСОБА_12 - їздив по селу на мотоциклі з російським аквафрешем і голосив, що прийшли НАШІ! А у нього на фермі ховались рашиські військові при наступі наших хлопців! Він це знав, але приховав цей факт. ОСОБА_8 своїм дітям і дружині ОСОБА_13 купив квартиру у белгороді, доречі, ця сама ОСОБА_14 виганяла біженців з ОСОБА_7 , душила стару людину, за те що їм нема куди було йти в ніч, бо їх будинки розбомбили скоти з раші. Але після нападу, прийшлося піти вночі, бо дуже злякались її. Та що там за чужих людей, вона свою рідну сестру так загнобила, за те що її чоловік на війні за Україну, що тій прийшлось визивать батька, щоб її вивіз, бо теж погрожувала придушити сонну.

На полях ці скоти працювали з дозволу військових з раші. Поки вони обробляли землі, не було ніяких обстрілів , а тільки приїздили на базу, зразу починалась канонада. Всіх селян, які були пов`язані з обробкою землі, рашисти заставляли платити дань, а їм просто дозволялось усе за їхню прихильність до кремля. ОСОБА_10 співпрацював під час окупації з куп`янською, так званою, адміністрацією- ГСМ, добрива, та посівний брали через цих ОСОБА_15 . Співпрацювали з ОСОБА_16 . Юридично їх підтримує сестра ОСОБА_4 , в дівочості ОСОБА_17 , та їх родич ОСОБА_2 ''дракончик'' по місцевому. Та ще один з сусіднього села - Нечволод ОСОБА_18 : не залишив посаду старости після окупації, співпрацював з цими скотами, у нього у дворі була база з допиту людей, яких він і здавав рашистам (Атовці, батьки ОСОБА_19 , та просто прихильники до України). Здав усих мисливців, та водив по домівках, для того щоб забрати зброю. Усіх, хто на його думку, робив правопорушення (дрова збирав, з ним не вітались), принижував і вигукував: « ОСОБА_20 росийськой федерации я запрещаю тебе это делать». Залякував односельців розстрілами! Був всемогутнім ''королем''!!! Роздавав рашенську гуманітарку, керував кому дати, комі ні...», і ще дуже дуже багато розказаного.

Як для ОСОБА_21 , то дуже схоже на діяльність таких осіб, як Мацегора, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , Кізім тощо.

Велике дякую усім причетним, зокрема керівництву та фахівцям Куп`янськоі окружної прокуратури, які довели цю справу до підозри, співробітникам Харківської Прокуратури та СБУ. Сподіваюсь, що слідство дойде і до тих, хто покривав ОСОБА_24 та ставив та ставе досі!!! палки в колеса слідству.

Нагадую, до відповідальності будуть притягнуті усі «любителі руцького миру» як у Куп`янському районі так в Україні. Потрібен тільки час.

Подія: https://www.facebook.com/75905/posts/41509/

P.S. Ремарка для ОСОБА_25 - особисте для вас питання в першому коментарі, не вподобляйтеся ОСОБА_26 , ОСОБА_27 і іншим з ними, які оточили себе сворою колаборантів.

Харківська обласна прокуратура

Служба безпеки України

Рада національної безпеки і оборони України

Офіс Президента України».

Серед коментарів до вищевказаної публікації містяться, у тому числі, наступні коментарі:

-коментар від позивача:

«Шановний Сергій Кудрявцев!

Стосовно Вашої публікації, в частині, що стосується мене, вважаю не доцільно обговорювати безпідставні звинувачення та образи в мою сторону у Веб-форумі.

Пропоную (наполягаю) зустрітися в Суді для з`ясування всіх обставин у правовій площині, перевірки фактів та документів на які Ви опирались у своїй публікації, стосовно мене, як автор.

У разі Вашої відмови, інформація яку Ви виклали у своїй публікації, як автор, є безпідставною, необгрунтованою, така що не відповідає дійсності та не потребує уваги.»;

-відповідь на вищезазначений коментар від автора публікації (відповідача):

« ОСОБА_28 питань немає, але спочатку вам треба визначитись хто ви є в цієї історії, «дракончик» або « ОСОБА_29 » або « ОСОБА_30 » або просто родич, це по-перше, по-друге, щодо основної проблеми, ви співчували або співпрацювали або просто допомогали підозрюваному відмазуватись від відповідальності на протязі довготривалого часу після деокупаціі, по доброті душевної, просто як родич. Вот і все, дуже просто. Ви напевно просто забули, що все таємне рано чи пізно становиться відомим, наполегливий ви наш.».

Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки та переконань, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати та поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом із тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честі і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позови про захист честі, гідності чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-якій спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

При цьому, під час вирішення вимог про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування інформації слід враховувати хто поширював інформацію та за яких обставин мало місце поширення інформації.

Для того щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон поширеної інформації.

Відповідно до ч. 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

З урахуванням наведених норм права, прецедентної практики ЄСПЛ, дослідивши та оцінивши надані докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поширена інформація містить фактичні дані, правдивість яких відповідач не довів.

При цьому покликання у доводах скарги на те, що він цитував думки місцевих жителів, - є безпідставними, оскільки у тексті публікації не вказані відомості при цих місцевих жителів, згідно яких їх можливо належним чином ідентифікувати. Тому не можна вважати, що відповідач вказав на дійсне джерело своєї інформації, а тому публікація дійсно не має посилання на джерело інформації.

Таким чином, доводи скарги висновків суду не спростовують.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 03 квітня 2024 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.