н/п 2/490/302/2024 Справа № 490/2198/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого -судді Гуденко О.А., при секретарі Красноноженко Л.О.., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданної внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Філевського Ростислава Миколайовича звернулася до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовною заявою, поданою через підсистему «Електронний суд», в якій зокрема просила суд: 1. Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 22990 грн., з яких - 2600 грн. - розмір франшизи, 20390 грн. - різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) згідно зі ст. 1194 ЦК України; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28 000 грн моральної шкоди; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (ідентифікаційний код 20602681) на користь ОСОБА_1 77533,84 грн. страхового відшкодування шкоди, завданої майну позивача, в межах ліміту відповідальності за полісом АТ/1319282 від 05.01.2022; вирішити питання про судові витарти.

В обгрунтування позову посилалася на 12 серпня 2022 року близько 18 години 10 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , рухаючись по вул. Миколаївській у м. Миколаєві, при проїзді нерегульованого перехрестя не виконав вимоги дорожного знаку 2.1. «Дати дорогу», порушивши вимоги п.п. 2.3. «б», 16.11. Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем Toyota RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що рухався по головній дорозі по вул. Парковій у м. Миколаєві під керуванням водія ОСОБА_4 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Водій ОСОБА_3 визнав свою вину у спричиненні ДТП за вищезазначених обставин, внаслідок чого співробітники патрульної поліції до оформлення ДТП не залучались, а учасники ДТП провели оформлення дорожньо-транспортної пригоди шляхом заповнення та двостороннього підписання Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.08.2022.

У зв`язку з тим, що автомобіль позивача Toyota RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , не міг рухатися своїм ходом внаслідокпошкоджень, отриманих в результаті ДТП, його було евакуйовано з залученням спеціалізованого транспорту Товариством з обмеженою відповідальністю «НИКАВТОТРАНС ЛОГИСТИК» (вартість перевезення склала 2700 грн.).

ОСОБА_2 уклала з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.01.2022 (поліс АТ/1319282, строк дії з 00.00 год 06.01.2022 до 05.01.2023, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, - 130 тис. грн.; розмір франшизи - 2600 грн.), тому Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.08.2022 було подано позивачем до страхової компанії винуватця - ПрАТ «Українська пожежнострахова компанія» разом з іншими документами для виплати потерпілій (позивачу) страхового відшкодування.

В зазначеній дорожньо-транспортній пригоді автомобілю позивача Toyota RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , було завдано значні механічні пошкодження.

Після ДТП відповідач відмовилася компенсувати будь-яку шкоду, посилаючись на те, що у неї застрахована цивільна відповідальність.

Разом з тим ПрАТ «УПСК» 02 листопада 2022 року компенсувала позивачеві вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, здійснивши страхове відшкодування лише в сумі 49866,16 грн., а реальна вартість відновлювального ремонту склала 147690,00 грн., з яких 97823,84 грн. до цього часу не відшкодовані відповідачами, що не вживають жодних заходів по їх відшкодуванню.

Зазначили, що якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Посилаючись на положення ст.ст. 22, 166,1188 ЦК України, ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правоовї відповідальност власників наземних транспортних засобів", судову практику Верховного Суду просили про задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди у вигляді реально понесених позивачем збитків,а саме витрат на відновлення свого майна.

Крім того, ОСОБА_2 як власниця джерела підвищеної небезпеки завдала позивачеві і суттєвої моральної шкоди, оскільки сам факт завдання внаслідок ДТП істотної матеріальної шкоди викликав у позивача сильний нервовий стрес, пов`язаний з тим, що належне позивачеві майно - автомобіль - було суттєво пошкоджено. Дещо пізніше позивач вимушена була витримати чергове велике нервове напруження, яке ще більше посилилося, коли відповідач категорично відмовилася відшкодовувати їй збитки або відремонтувати самотужки її автомобіль. Коли родина позивача дізналася про ДТП, це викликало у них хвилювання, а згодом і до цього часу у родині позивача постійно виникають непорозуміння, сварки, оскільки, зважаючи на відмову відповідача ремонтувати автомобіль позивача або компенсувати збитки, позивач була вимушена взяти з сімейного бюджету 150390 грн. на закупівлю і доставку запчастин для ремонту, проведення самого ремонту, який вона мусила робити в двох майстернях (кузовні роботи в одній, роботи по ремонту ходової частини - в іншій), а як наслідок цього позивач та її родина були вимушені скоротити витрати на харчування та одяг.

Так, з урахуванням того, що прожитковий мінімум з липня по листопад 2022 р. складав 2600 грн., а з 01.12.2022 р. - 2684 грн. на 1 працездатну особу, цієї суми вистачило б на утримання сім`ї позивача протягом більше 2 років.

Більш того, після ДТП автомобіль позивача мав неприглядний вигляд і, дивлячись на нього, позивач кожного разу відчувала розчарування та роздратування самим фактом неможливості швидкого та безболісного усунення пошкоджень. До завершення ремонтних робіт наприкінці грудня 2022 року право користування майном позивача (автомобілем) було істотно обмежено (фактично вона не могла ним користуватися взагалі), позивач мала користуватись громадським транспортом або таксі, витрачаючи в декілька разів більше часу та відповідно коштів, ніж вона до цього витрачала, використовуючи автомобіль. Протягом майже 5 місяців поки автомобіль не був відремонтований, позивач була вимушена змінити режим свого дня, залишаючи собі менше часу на відпочинок - раніше прокидатись і здійснювати покупки продуктів харчування для сім`ї до початку робочого дня, а не робити це після 18 години, як зазвичай це робила до ДТП.

Ритм життя та життя сім`ї позивача було суттєво порушено внаслідок неможливості повноцінного користування автомобілем, пошкодженим внаслідок ДТП. Як позивач, так і члени її родини протягом терміну, більшого, ніж півроку, відчувають постійний дискомфорт, душевні хвилювання і страждання, пов`язані з вищезгаданими обставинами і неможливістю їх усунення.

То ж позивач вважає розумним і справедливим відшкодування моральної шкоди з розрахунку 4000 грн. за кожний місяць (133 грн. на день), в якому існувало порушення її прав до моменту звернення до суду, що складає 7 міс. х 4000 грн. = 28000 грн.

Також позивач відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести в зв`язку із розглядом справи складають: 1783,90 грн. - судовий збір; 20000 грн. - оплата фіксованого гонорару за представництво адвокатом Філевським Р.М. інтересів відповідача та складання процесуальних документів (заяв по суті справи та з процесуальних питань) при розгляді справи в суді першої інстанції на підставі договору про надання правничої допомоги від 20.03.2023. Докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу будуть подані в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В листопаді 2023 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Курносенко Д.О, подано відзив на позов, в яких ОСОБА_2 , повністю заперечує проти вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Так, вона є є лише володільцем джерела підвищеної небезпеки, об`єктивний розмір збитку не перевищує ліміту відповідальності страховика у 130 000 грн, тому саме страхова компанія має бути належним відповідачем у справі. До того ж, старховою компанією було проведено реальна оцінка вартості збитків пошкодженого майна, отже здійснена належна страхова виплата. Винуватець ДТП, яким є ОСОБА_3 , може нести відповідачльність лише у разі недостатності страхової виплати. Проте, надані позивачем докази на підтвердження здійсненого нею витарт на ремонт автомобіля викликають обгрунтовані сумніви у реальності цих витрат. Також позивачем взааглі не запрошувався відповідач для участі в огляді пошкодженого атвомобіля при дефектуванні на СТО. Також зазначає, що розмір моральної шкоди також не є обгрунтваним та доведеним належними доказами, наведені обставини є суперечливими.

В листопаді 2023 року було надано відзив на позов від представника відповідача ПрАТ "УПСК", в якому не визнають позов у повному обсязі. Вказують, що 02 листопада 2022 рокуПрАТ «УПСК» виплатила позвиачеві страхове вдішкодування в сумі 49866,16 грн., з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за вирахуванням розміру франшизи 2600 грн та суми ПДВ. Отже вважають, що страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в порядку та на умовах, визначених ст. 29,36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .Так, в своїй заяві потерпіла особа просила здійснити випалту страхового відшкодування гна свій рахунок і на час виплати не надала страховій компанії докази фактичного здійснення ремонту ТЗ. До позовної заяви також не додано докази на підтвердженян проведення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ, акти виконаних рлбіт не містять інформації про сплату ПДВ.

За такого, заначають, що позивачем хибно заявлені вимоги про стягнення недостатньої для здійснення відновлювального ремонту автомобіля суми коштів до стараховика, оскільки такі вимоги мають бути заявлені до винної соби у разі недостатності покритят фактичного розміру шкоди сумою страхового відшкодування.

25.01. 2024 року представником позивача надано відповідь на відзиви обох відповідачів. Так, в обгрунтування своїх заперечень зазначає, що імперативними приписами статті 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Особою, що застрахувала свою цивільну відповідальність (страхувальником) згідно з полісом АТ № 1319282 є ОСОБА_2 , що визначена позивачем як один з відповідачів у цій справі. Тим не менше у відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Курносенко Д.О. вказує на те, що ОСОБА_2 є лише володільцем джерела підвищеної небезпеки, а у даній дорожньо-транспортній пригоді мало місце фактичне керування ОСОБА_3 (якого за текстом відзиву названо також ОСОБА_3 ). Однак жодних доказів на користь таких тверджень представник відповідача адвокат Курносенко Д.О. та відповідач ОСОБА_2 не надають, що може зокрема свідчити на користь намагання ОСОБА_2 затягнути розгляд справи, ускладнити суду встановлення її фактичних обставин з метою уникнення встановленої законом відповідальності та стягнення судом коштів з неї.

Однак слід погодитись з тим, що у межах цієї справи підлягають встановленню обставини наявності/відсутності правової підстави (іншого речового права, договору підряду, оренди тощо) володіння автомобілем Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП, адже таке володіння в залежності від того, правомірне воно чи ні, може мати різні правові наслідки, зокрема передбачені ч.ч. 2, 3, 4 ст. 1187 ЦК України . Тож в залежності від зазначених вище обставин за цим позовом може (має) відповідати не тільки ОСОБА_2 , а й ОСОБА_3 , з огляду на що позивач вважає за необхідне клопотати перед судом про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Разом з цим у відзиві на позовну заяву відповідач, ПрАТ «Українська пожежнострахова компанія», наводить докази незалежної оцінки шкоди, завданої внаслідок ДТП автомобілю позивача, а також розрахунок витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Надані відповідачем докази були відсутні у позивача на момент подання позовної заяви і можуть свідчити про те, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» як страховик відшкодував оцінену шкоду з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, та здійснив виплату розрахованої таким чином шкоди, виконавши свої зобов`язання за страховим полісом. Однак, як зазначала позивач у позовній заяві, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування ивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (Постанова ВС від 18.02.2022, справа 522/1251/15-ц). Тобто з відповідача Байрак може бути стягнуто різницю між фактичним розміром завданих збитків та страховим відшкодуванням, якщо при визначення страхового відшкодування враховано знос деталей автомобіля

25.01.2024 року представником позивача адвокатом Філевським Р.М, подана відповідь на відзив, клопотання про залучення співвідповідача та клопотання про прийняття заяви про зміну предмету позову.

Так, позивач просить залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), який на момент скоєння ДТП керував автомобілем Мазда 6, д/н НОМЕР_3 .

Також з врахуванням викладених у відзиві представника відповідача ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" обставин та доданих доказів, просить прийняти здо розгляду заяву про зміну предмета позову, в якій остаточно просить :

стягнути з ОСОБА_2 або ОСОБА_3 (за умови встановлення судом наявності правової підстави володіння автомобілем Мазда 6, д/н НОМЕР_3 ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП) на користь ОСОБА_1 100 523,84 грн, з яких 2600 грн розмір франшизи, 97 923,84 грн різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою згідно ст. 1194 ЦК України.

стягнути стягнути з ОСОБА_2 або ОСОБА_3 (за умови встановлення судом наявності правової підстави володіння автомобілем Мазда 6, д/н НОМЕР_3 ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП) на користь ОСОБА_1 28 000 грн моральної шкоди.

вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обгрунтування заяви посилається на ті самі правові позиції та норми права, що у відповіді на відзиви. Зазначає, що позивач вважає за необхідне подати заяву про зміну предмету позову в частині стягнення відповідних сум з відповідача, ПрАТ «Українська пожежнострахова компанія». Виходячи з вищевикладеного, з відповідачів підлягає стягненню: з відповідача ОСОБА_2 150390 грн. - 49866,16 = 100523,84 грн. (з яких - 2600 грн. - розмір франшизи, 97923,84 грн. - різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) згідно зі ст. 1194 ЦК України), де: 147690,00 грн. - фактична вартість відновлювального ремонту, сплачена потерпілою; 2700 грн. - вартість перевезення (послуги евакуатора з місця ДТП); 150390 грн. (загальна сума реальних збитків - втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 49866,16 грн. - розмір здійсненого страхового відшкодування; 2600 грн. - розмір франшизи.

ОСОБА_2 як власниця джерела підвищеної небезпеки завдала позивачеві і суттєвої моральної шкоди, оскільки сам факт завдання внаслідок ДТП істотної матеріальної шкоди викликав у позивача сильний нервовий стрес, пов`язаний з тим, що належне позивачеві майно - автомобіль - було суттєво пошкоджено. Дещо пізніше позивач вимушена була витримати чергове велике нервове напруження, яке ще більше посилилося, коли відповідач категорично відмовилася відшкодовувати їй збитки або відремонтувати самотужки її автомобіль. Як позивач, так і члени її родини протягом терміну, більшого, ніж півроку, відчувають постійний дискомфорт, душевні хвилювання і страждання, пов`язані з вищезгаданими обставинами і неможливістю їх усунення. То ж позивач вважає розумним і справедливим відшкодування моральної шкоди з розрахунку 4000 грн. за кожний місяць (133 грн. на день), в якому існувало порушення її прав до моменту звернення до суду, що складає 7 міс. х 4000 грн. = 28000 грн. Також зауважує, що порушення прав позивача триваєі до теперішнього часу.

В березні 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Курносенко Д.О, подано відзив на заяву про зміну позовних вимог, в яких ОСОБА_2 , повністю заперечує проти вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Так, вона є є лише володільцем джерела підвищеної небезпеки, а у даній ДТП мало місце фактичне керування ОСОБА_3 , як тітульного володільця на той час. Крім того вважає, що об`єктивний розмір збитку не перевищує ліміту відповідальності страховика у 130 000 грн, тому саме страхова компанія має бути належним відповідачем у справі .До того ж, старховою компанією було проіедено реальна оцінка вартості збитків пошкодженого майна, отже здійснена належна страхова виплата. Крім того, надані позивачем докази на підтвердження здійсненого нею витарт на ремонт автомобіля викликають обгрунтовані сумніви у реальності цих витрат. Також позивачем взааглі не запрошувався відповідач для участі в огляді пошкодженого атвомобіля при дефектуванні на СТО,

Також зазначає, що розмір моральної шкоди також не є обгрунтваним та доведеним належними доказами, наведені обставини є суперечливими.

Ухвалою суду від 28.03.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями представників сторін та в зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

Ухвалою суду від 01.06.2023 року про витребування доказів витребувано з Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" завірені належним чином копії матеріалів страхової справи, заведеної за страховим випадком - подія ДТП , яка сталася 12 серпня 2022 року у м.Миколаєві за участю забезпеченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ № АТ/1319282 автомоблія марки Мазда 6, д/н НОМЕР_3 під керуванням страхувальника ОСОБА_2 , та поерпілого - автомобіля марки Тойота RAV4, д/н НОМЕР_4 .

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року заяву представника позивача адвоката Філевського Р.М. про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позовних вимог та про залучення до участі в справі співвідповідача, подану ним 25.01.2024 року - задоволено.

Залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданної внаслідок ДТП, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 або ОСОБА_3 (за умови встановлення судом наявності правової підстави володіння автомобілем Мазда 6, д/н НОМЕР_3 ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП) на користь ОСОБА_1 100 523,84 грн, з яких 2600 грн розмір франшизи, 97 923,84 грн різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою згідно ст. 1194 ЦК України; стягнути стягнути з ОСОБА_2 або ОСОБА_3 (за умови встановлення судом наявності правової підстави володіння автомобілем Мазда 6, д/н НОМЕР_3 ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП) на користь ОСОБА_1 28 000 грн моральної шкоди; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Курносенко Д.О. спочатку подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проте в наступні судові засідання надавав заяви про відкладення судового засідання в зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі.

Представник позивача адвокат Філевський Р.В. надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримавзмінені позовні вимоги в повному обсязі, просив про їх задоволення з викладених у позові та інших письмових заявах по суті справи підстав.

Відповідач ОСОБА_3 своїм правом подати відзив на позов не скористався, в судове засідання не з`явивися, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" в судове засідання не з`явився, просив розглядати спараву у їх відсутності та відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку,

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що відсутні перешкоди для ухвалення рішення суду в спрощеному позовному провадженні без участі сторін, оскільки сторони подали суду заяви по суті справи, подача яких передбачена ст.ст. 178, 179, 180 ЦПК України, отже позиція сторін суду зрозуміла та їй буде дана належна оцінка при ухваленні рішення.

Також при прийнятті такого рішення судом враховано і те, що розгляд цієї цивільної справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін буде в повній мірі відповідати завданням цивільного судочинства, серед яких є, окрім вимог щодо справедливого та неупередженого розгляду справ, також і вимога щодо своєчасного розгляду цивільної справи (ч.1 ст. 2 ЦПК України).

За вищезазначеного, судом зроблено висновок, що у справі наявні усі необхідні докази для ухвалення рішення суду в межах предмету позовних вимог (положення ч.1 ст. 77 ЦПК України) та з урахуванням положень ст.ст. 77, 80, 89 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ст. 279 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, зміст заперечень стосовно позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 12 серпня 2022 року близько 18 години 10 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Mazda 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , рухаючись по вул. Миколаївській у м. Миколаєві, при проїзді нерегульованого перехрестя не виконав вимоги дорожного знаку 2.1. «Дати дорогу», порушивши вимоги п.п. 2.3. «б», 16.11. Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем Toyota RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що рухався по головній дорозі по вул. Парковій у м. Миколаєві під керуванням водія ОСОБА_4 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Водій ОСОБА_3 визнав свою вину у спричиненні ДТП за вищезазначених обставин, внаслідок чого співробітники патрульної поліції до оформлення ДТП не залучались, а учасники ДТП провели оформлення дорожньо-транспортної пригоди шляхом заповнення та двостороннього підписання Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.08.2022, яка долучена позивачем до матеріалів спрваи.

Дані обставини відповідачами не оспорюються.

Автомобіль позивача Toyota RAV4, д/н НОМЕР_4 , не міг рухатися своїм ходом внаслідок пошкоджень, отриманих в результаті ДТП, його було евакуйовано ззалученням спеціалізованого транспорту ТОВ «НИКАВТОТРАНС ЛОГИСТИК» , наданими позивачем доказами(Акт надання послуг № 103 від 12.08.2022 та рахунок на оплату № 102 від 12.08.2022, квитанція до прибуткового касового ордеру № 18 від 12.08.2022) підтверджується, що вартість перевезення склала 2700 грн.

ОСОБА_2 уклала з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.01.2022 (поліс АТ/1319282, строк дії з 00.00 год 06.01.2022 до 05.01.2023, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, - 130 тис. грн.; розмір франшизи - 2600 грн..

Позивачем Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.08.2022 було подано 16 серпня 2022 до страхової компанії ПрАТ «Українська пожежнострахова компанія» разом з іншими документами для виплати потерпілій (позивачу) страхового відшкодування, що не заперечується відповідачем. Просила здійснити виплату страхового відшкодування на її рахунок.

16.08.2023 на виконання вимог п.34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представнкиом ПрАТ "УПСК" здійнено огляд пошкодженого автомобіля Тойота та складено Акт огляду ТЗ, 19.09.2022 року складено додактовий акт огляду. Вказаний огляд проводився в присутності уповноваженої особи власника ТЗ -ОСОБА_9

Згідно Звіту про визначення вартості збитків, спричинених пошкодженням ТЗ №396.23Е SOS-10 від 06.10.2022 року - на дату оцінки 12 серпня 2022 року матеріальний збиток, заданий власнику автомобіля Toyota RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , в результаті його пошкодження в ДТП складає4 125 980,46 грн вартість відновлювального ремонту без врахування зносу, 59 553,48 грн вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, з яких 7087,32 грн становить ПДВ.

Вказаний автомобіль на час ДТП мав строк експлуатації понад 15 років, відповідно до п. 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції україни від 24.11.2003 року № 142/5/2092, коефіцієнт фізичного зносу визначено рівним 0,7.

Зазначене сторонами не оспорюється.

02 листопада 2022 рокуПрАТ «УПСК» виплатила позвиачеві страхове вдішкодування в сумі 49866,16 грн., з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за вирахуванням розміру франшизи та суми ПДВ, оскільки на час випалти страхового відшкодування страховику не було надано документів про сплату витрат на ремонт автомбіля платником ПДВ.

Як зазначає позивач, дійсна вартість відновлювального ремонту складає147690,00 грн., з яких 97823,84 грн. до цього часу не відшкодовані відповідачами.

На підтвердження розміру відновлювального ремонту позивачем надано Акт надання послуг № 1589 від 14.11.2022 року про сплату ОСОБА_1 виконавцю ФОП ОСОБА_7 106 299 грн ( без ПДВ) за прведення робіт з технічного обслуговування і поточного ремонту автомобіля, з яких 8 420 грн за проведення робіт та 97 870 грн вартості витратних матеріалів, рахунок на оплату № 1623 від 14.2022 та квитанцію про дійсну сплату ОСОБА_1 згідно зазначеного рахунку 09 лютого 2023 року вказаної суми.

Крім того, на підставі Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.12.2022 року та рахунку на оплату від 06.12.2022 року на проведення рихтувальних та фарбувальних робіт автомобіля Тойота Рав4.2010 - замовником ОСОБА_4 31 січня 2023 року сплачено 41 400 грн на рахунок ФОП ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 3ст.3ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За положеннями статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно довикладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV)

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17).

Так, системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Зазначений правовий висновок неодноразовота послідовно зазначається у постановах Верховного Суду у ревалентних справах, зокрема в постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 503/1597/16-ц.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц, провадження № 14-27цс21, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).

З огляду на частину другу статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнав власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнав чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Відповідно до пп. «б`п. 185.1 ПКУоперації з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України (визначається за правилами, встановленимистаттею 186 ПКУ), є об`єктом обкладення ПДВ. Тобто послуги з ремонту автомобіля, який потрапив у ДТП, є об`єктом обкладення ПДВ незалежно від того, за рахунок чого платнику податку, який здійснює такий ремонт, надходить компенсація витратна проведення такого ремонту: чи у вигляді страхових виплат від страхової компанії, чи у вигляді покриття франшизи від страхувальника.

А тому, у разі якщо страхові суми спрямовуються страховою компанією або потерпілим на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відновлення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані у процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості ремонту і виділяються особою, яка здійснює такий ремонт, окремим рядком у розрахункових документах.

У разі якщо придбання страховою компанією або потерпілим послуг з ремонту, заміщення, відновлення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані у процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), здійснюється у особи, яка не є зареєстрованим платником ПДВ, то таке придбання здійснюється без урахування сум ПДВ, бо особа, не зареєстрована платником ПДВ, не має права нараховувати і виділяти окремим рядком суму цього податку.

Доказів, що позивачем здійснено відновлювальний ремонт автомобіля або придбані запчастини у особи, яка є зареєстрованим платником ПДВ, не надано.

Як послідовно визначено у сталій практиці Верховного Суду , підставним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (Постанова ВС від 18.02.2022, справа 522/1251/15-ц).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд доходить до виисновку про наявність підстав для стягнення з винних у ДТП осіб на користь позивача матеріальної шкоди, завданої дорожньою-транспортною пригодою, що становить різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.Подібні висновки викладені у постанові ВС від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц.

Разом з тим, визначаючи розмір шкоди , суд враховує наступне.

По-перше, статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати у зв`язку з евакуацією транспортногозасобу змісця дорожньо-транспортноїпригоди до місця проживання того власникачи законногокористувача транспортногозасобу,який керував транспортним засобому моментдорожньо-транспортноїпригоди,чи до місця здійснення ремонту на території України відшкодовуються страховиком,За такого, витрати на перевезення пошкодженого автомобіля (послуги евакуатора з місця ДТП) у розмірі 2700 грн підлягають стягненню з страховика Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія".

По-друге, оскільки позивачем не надано суду доказів, що нею здійснено ремонт відновлювальний автомобіля або придбані запчастини у особи, яка єзареєстрованим платником ПДВ (адже в акті надання послуг від 14.11.2022 року на придбання витратних матеріалів ФОП Негров чітко зазначена, що сума вартості запчастин та виратних матеріалів складає 97 870 грн - без ПДВ), то суд позбавлений можливості включити суму ПДВ у розмір матеріального відшкодування, а отже судприймає до уваги вартість складових, що підлягають заміні при ремонті пошкодженого автомобіля позивача, яка підлягає стягненню на його користь з відповідача, у розмірі без врахування ПДВ.

По-третє, як зазначає позивач, дійсна вартість відновлювального ремонту складає 147 690,00 грн., та на підтвердження розміру відновлювального ремонту позивачем надано Акт надання послуг № 1589 від 14.11.2022 року про сплату ОСОБА_1 виконавцю ФОП ОСОБА_7 106 299 грн ( без ПДВ) за прведення робіт з технічного обслуговування і поточного ремонту автомобіля, з яких 8 420 грн за проведення робіт та 97 870 грн вартості витратних матеріалів, рахунок на оплату № 1623 від 14.2022 та квитанцію про дійсну сплату ОСОБА_1 згідгно зазначеного рахунку 09 лютого 2023 року вказаної суми.

Крім того, на підставі Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.12.2022 року та рахунку на оплату від 06.12.2022 року на проведення рихтувальних та фарбувальних робіт автомобіля Тойота Рав4.2010 - замовником ОСОБА_4 31 січня 2023 року сплачено 41 400 грн на рахунок ФОП ОСОБА_8 .

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Положення статей 76, 102 - 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Жодного висновку позивачем на обгрунтування розміру заподіяної шкоди на відновлювальний ремонт автомобіля суду не надано, разом з тим зі змісту наданого відповідачем звіту № 396.23Е від 06.10.2022 року ( при огляді автомобіля для складання цього звіту був особисто присутній ОСОБА_4 , отже позивачеві поза розумним сумнівом було відомо про провеедння оцінки вартсоті матеріального збитку відповідачем) вбачається, щовартість відновлювального ремонту автомобіля Тойота ( з ПДВ в тому числі на витратні матеріали) становить 125 980,46 грн., з яких 7087,32 становить сума ПДВ на запасні частини та матеріали.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оціночна діяльність може здійснюватися, зокрема, у формі консультаційної діяльності, яка полягає в наданні консультацій з оцінки майна суб`єктам оціночної діяльності, замовникам оцінки та (або) іншим особам в усній або письмовій формі.

Встановлено, що з метою визначення вартості завданого матеріального збитку транспортного засобу потерпілого страховик звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ПП "Експерт -Сервіс-Альфа" , яке надало відповідний Звіт автотоварознавчого дослідження, на підставі якого було визначено розмір страхового відшкодування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

За такого, суд звертає увагу, що будь-яких заперечень під час огляду транспортного засобу, здійсненого ПрАТ «УПСК» позивачем не подавалось, огляд здійснено у встановлені законом строки.

Позивачем не було повідомлено письмово страхову компанію про незгоду з випалатою страхового відшкодування ( жо того ж сума страхового відшкодування була отримана ще до того, як позивач взагалі звернувся з до відповідних осіб для проведення ремонту автомобіля, отже мав змогу замовити та провести незалежну експертну оцінку заподіяного збитку) , не використана можливість самостійно замовити товарознавчу експертизу автомобіля, з метою визначення реальної суми завданого збитку або звернутись до відповідних установ (Фонд державного майна України, або приватні установи), з метою проведення рецензування висновку експерта страхової.

Враховуючи наведене, суд вважає, що страхова компанія під час вирішення питання про виплату страхового відшкодування у першу чергу керується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а позивач ( з врахуванням змінених позовних вимог) погодився на відшкодування страховою компанією збитків саме у заявленому розмірі.

Разом з тим, суд, який не має спеціальних технічних знань в галузі автотоварознавства, позбавлений можливості надати належну правову оцінку наданим позивачем Актам виконаних робіт , оскільки з них не вбачається чи пов`язані виконані роботи та витратні матеріали, замінені запасні частини та виконані рихтувально-форбувальні роботи з усуненням пошкодженнь автомобіля, які виникли саме внаслідок ДТП , яка сталася 12.08.2022 року.

Крім того, суд окремо звертає увагу на те, що згідно Акту здачі-прийняття робіт від 30.12.2022 року та квитанцї до прибуткового касового ордеру № 44263 від 31.01.2023 року на оплату рихтувально-фарбувальних робіт, замовником таких робіт та платником коштів є не позивачка , а інша особа.

Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди, завданої, зокрема, джерелом підвищеної небезпеки, передбачені у ст.ст. 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У відповідності до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Отже, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що доведеним з боку позивача є розмір матеріального збитку у вигляді вартості відновлювального ремонту автомобіля становить 118 893,14 грн ( 125 980,46 грн. вартості відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу згідно Звіту автотоварознавчого дослідження від 06.10.2022 3 396.23Е - 7087,32 грн суми ПДВ на запасні частини та матеріали).

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 49 866,16 грн. Предметом спору є відшкодування недостатньої, на думку позивача, суми для відновлення пошкодженого майна. За такого, невідшкодованим позивачу залишається 69 026 грн 98 коп. вартості відновлювального ремонту автомобіля Тойота.

Щодо належного відповідача у справі.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі N 674/1666/14-ц (провадження N 61-6468зпв18) вказано, що "зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою".

У частині четвертій статті 1187 ЦК України передбачено, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Результат аналізу частини четвертої статті 1187 ЦК України дає можливість стверджувати, що умовою застосування частини четвертої статті 1187 ЦК України є заволодіння транспортним засобом внаслідок протиправних дій іншої особи (осіб), тобто поза волею його власника (володільця).

Проте , жодних доказів передання власником транспортного засобу ОСОБА_2 , права керування та володіння автомобілем Мазда, д/н НОМЕР_3 водію ОСОБА_3 , який є особою, винною у скоєнні ДТП, з порушенням публічних норм чи інші обставини його неправомірного заволодіння - суду не надано з огляду на наявність волі власника, яку вона не заперечує у відзиві на позов. Правомірність керування автомоблем водієм ОСОБА_3 не викликала сумніву і у уповноваженої позивачем особи ОСОБА_4 (якому також було передано на час коли сталася подія ДТП право управління автомобілем позивачем по справі) , і у страхової компанії.

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб».

Отже, водію, який правомірно керував транспортним засобом належить обов`язок відшкодування майнової шкоди, заподіяної майну потерпілої в ДТП особи як винуватцю ДТП.

Так, власник автомобіля є зобов`язаною особою та несе відповідальність перед потерпілим за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду у випадку, якщо в момент дорожньо-транспортної пригоди він керував транспортним засобом (тобто є заподіювачем шкоди) або у випадку, передбаченому частиною першою статті 1172 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено і Постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі №450/3002/17, у постанові ВП ВС від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20)

Наявність реєстраційних документів на автомобіль марки Мазда 6, д/н НОМЕР_3 у ОСОБА_3 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди свідчить про надання згоди ОСОБА_2 на володіння транспортним засобом останнім. Отже, останній володів транспортним засобом на правовій підставі, тобто за згодою власника.

Матеріали справи свідчать про те, що володільцем джерела підвищеної небезпеки в момент завдання шкоди був саме ОСОБА_3 .

Оскільки ОСОБА_2 є власником транспортного засобу, в момент дорожньо-транспортної пригоди ним не володіла, отже, вона не є зобов`язаною особою за відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_3 . З огляду на зазначене, саме відповідач ОСОБА_3 є зобов`язаною особою з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди саме він на правовій підставі володів транспортним засобом.

Отже, обставин, які свідчили б про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 , як власника джерела підвищеної небезпеки.автомобіля Мазда 6, д/н НОМЕР_3 до відповідальності за шкоду, завдану позивачеві іншою особою, судом не встановлено.

Ураховуючи, що позов пред`явлено, зокрема, і до ОСОБА_2 , яка не несе відповідальність за відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід відмовити.

З відповідача ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути 69 026 грн 98 коп. вартості відновлювального ремонту автомобіля Тойота, який становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою випалтаю, включаючи також 2600 грн розміру франшизи згідно ст. 1194 ЦК України..

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, наданих у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, суд погоджується з твердженням позивачки, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди належному її автомобілю завдано пошкоджень, що позбавило її можливості використовувати транспортний засіб у звичайному режимі та завдало додтакових зусиль для організації власного життя та відновлення порушених прав, тому факт заподіяння моральної шкоди є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Разом з тим вважає, що розмір моральної шкоди у заявленій сумі 28 000 грн. є завищеним, оскільки, виходячи із засад розумності і справедливості, давши оцінку характеру та обсягу страждань, яких зазнала ОСОБА_1 , враховуючи, що на момент скоєння ДТП вона не керувала та не була пасажиром пошкодженого автомобіля Тойота, який їй належить, також беручи до уваги тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, сума в розмірі 10 000 грн. на відшкодування завданої їй моральної шкоди є доведеною та достатньою. Вказану компенсацію з вищевикладених мотивів суду слід стягнути з відповідчаа ОСОБА_3 , який є є зобов`язаною особою з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди саме він на правовій підставі володів транспортним засобом.

Враховуючи вищенаведені висновки суду, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню .

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позоовних вимог, які складаються з : судового збору у розмірі 1783,90 грнє

За такого, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 790,27 грн ( (69 026 грн 98 коп. + 10 000 грн) х 1%), з відповідача Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" 27 грн (1% від 2700 грн).

На підставі викладеного та керуючись статями 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263, 266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданної внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з ОСОБА_3 69 026 грн 98 коп. матеріальних збитків, завданих автомобілю Toyota RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , та 10 000 грн компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 12 серпня 2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з ОСОБА_3 790,27 грн судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українськапожежно-страхова компанія» (ідентифікаційний код 20602681) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 2700 грн. недоплаченого страхового відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності за полісом АТ/1319282 від 05.01.2022 року, та судовий збір у розмірі 27 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано Миколаївському апеляційному суду протягом 30 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2024 року

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО