Провадження № 2/522/1765/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Байчура А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача ОСОБА_2 зазначила, що 13 серпня 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 230471-КС-002 по надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. ТОВ «Бізнес позика» 13.08.2021 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 2304-КС-002 про надання кредиту, яку ОСОБА_1 прийняла на умовах, визначених офертою. ТОВ «Бізнес позика» направлено відповідачу через телекомукаційну систему одноразовий іденифікатор G-8644, на номер телефону, зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Відповідно Договору кредиту ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 44 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 44 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , який позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Також, 23.10.2021 року між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 230471-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 17 000,00 грн. Комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту складає 2 550,00 грн. 06.01.2022 року ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду №2 до Договору №230471-КС-002 шляхом обміну електронними повідомленнями, якою термін дії договору продовжено до 10.11.2022 року, строк кредиту складає 455 днів. Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, чим порушим свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на 02.11.2023 року утворилася заборгованість за Договором № 230471-КС-002 в розмірі 178 221,04 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 35 776,74 грн., та суми прострочених платежів по процентах 142 444,30 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з призначенням судового засідання на 12 лютого 2024 року.

01 лютого 2024 року на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_3 про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

12 лютого 2024 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про перенесення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву.

Судове засідання, призначене на 12 лютого 2024 року перенесено в зв`язку зі знаходженням судді на лікарняному.

06 березня 2024 року представник відповідача надав до суду відзив, в якому він не погодився з позовними вимогами, просив відмовити у їх задоволені. Крім того, просив розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача. В обґрунтування своєї думки, зазначив, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами того, що відповідач акцептував пропозицію ТОВ «Бізнес позика» щодо укладення договору № 230471-КС-002. До того ж вказав, що позивачем при зверненні до суду був пропущений строк загальної позовної давності.

В судове засідання 26 березня 2024 року сторони не з`явилися. Представник позивача в позовній заяві просить розглянути справу за відсутності позивача. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 ЦК України.

Відповідно статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що кредитний договір та додаткові угоди до нього між сторонами укладалися шляхом обміну електронними повідомленнями за телефоном, який позичальник вказав у своїй анкеті в особистому кабінеті.

Враховуючи те, що договір укладався відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», то примірник Кредитного договору був наданий Позичальнику в його особистому кабінеті на сайті Товариства.

Відповідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про електронну комерцію», правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, а допустимість електронного документа, як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підписавши договір, позичальник підтвердив, що вивчив умови Договору фінансового кредиту, а також зміст, суть, об`єм своїх зобов`язань по договору. Позичальник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані Товариством грошові кошти.

Відтак укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі позивача.

Таким чином, з врахуванням тієї обставини, що позичальник під час укладення договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив, а зміст договору, як вбачається з вищенаведеного, жодним чином не порушує його законних прав та інтересів.

Отже, відповідач був вільним в укладанні кредитного договору та був обізнаний з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши кредитні документи. Своїми діями ОСОБА_1 погодилася з умовами сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Укладений між сторонами даної справи договір має специфіку, не властиву укладенню кредитних договорів у паперовому вигляді, тож суд відхиляє зазначене відповідачем, щодо відсутності підписів сторін та недотримання обов`язкової письмової форми правочину.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність укладеного між сторонами правочину.

Позивач виконав вимоги укладеного між ним та відповідачем кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені, що не спростовано стороною відповідача.

Надання грошових коштів у розмірі 44 000,00 грн. ОСОБА_1 підтверджується Договором № 230471-КС-002 про надання кредиту від 13 серпня 2021 року та Паспортом споживчого кредиту до Договору підписаним електронним підписом відповідача, Прийняттям (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання Договору № 230471-КС-002 про надання кредиту від 13 серпня 2021 року. Збільшення кредиту на 17 000,00 грн. та продовження строку кредиту на 71 день підтверджується Додатковою угодою 1 до Договору № 230471-КС-002 про надання кредиту від 13 серпня 2021 року від 23 жовтня 2021 року, Пропозицією укласти Додаткову угоду до Договору № 230471-КС-002 про надання кредиту від 13 серпня 2021 року від 23 жовтня 2021 року, Прийняттям (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання Додаткової угоди до Договору № 230471-КС-002 про надання кредиту від 13 серпня 2021 року від 23 жовтня 2021 року, Паспортом споживчого кредиту. В Додатковій угоді №2 до Договору № 230471-КС-002 про надання кредиту від 13 серпня 2021 року від 06 січня 2022 року зазначено, що позичальник підписанням цієї Додаткової угоди підтверджує наявність у нього заборгованості перед Кредитодавцем за Договором, станом на 06.01.2022 року в розмірі 50 776,74 грн. за сумою кредиту; 28 322,67 грн. проценти за користування кредитом; 99,13 грн. комісія за надання кредиту. Крім того, згідно п. 4 Додаткової угоди №2 термін дії Договору продовжено до 10.11.2022 року, строк кредиту складає 455 днів. До Додаткової угоди №2 додаються Пропозиція укласти Додаткову угоду №2 та Прийняття пропозиції щодо укладання Додаткової угоди №2 від 06 січня 2022 року.

Щодо нарахування відсотків слід зазначити, що підписанням договору та додатків до нього відповідач підтвердив ознайомлення з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, отже зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Однак, у постанові ВС від 15.02.2023 р. у справі № 920/437/22 зазначено, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від установлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18).

Суд наголосив, що наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (подібний висновок міститься й у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. у справі № 7-рп/2013).

Суд приймає до уваги зазначене, а також враховує розмір заборгованості 6500 грн. та розмір відсотків, що більше, як вдвічі перевищують наявну заборгованість. На переконання суду, у випадку задоволення повного розміру нарахованих відсотків, не буде дотримано розумний баланс між інтересами боржника та кредитора, тож позовна заява у цій частині підлягає частковому задоволенню.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за кредитним договором № 230471-КС-002 станом на 03 листопада 2023 року.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою відповідача на умови кредитного договору, а тому позов щодо стягнення заборгованості за договором - є обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 859,28 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 15-16, 203, 204, 526, 530, 533, 536, 545, 610, 611, 612, 617, 625, 627, 628, 638, 640, 641, 644, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 10-13, 19, 43, 49, 76-81, 133, 141, 223, 258, 263, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (Код , м. Київ, б.Лесі Українки, 26, офіс. 411) заборгованість за Договором № 230471-КС-002 в розмірі 71 553,48 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 35 776,74 грн., та суми прострочених платежів по процентах 35 776,74 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (Код , м. Київ, б.Лесі Українки, 26, офіс. 411) витрати по сплаті судового збору в сумі 859,28 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ю. Б. Свячена

26.03.24