Провадження № 22-з/811/122/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
УХВАЛА

03 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді Мікуш Ю.Р., розглянувши в м. Львові заяву представника ОСОБА_1 -адвоката Пилипчук Ірини Бріївни про відвід суддів Шеремети Н.О. та Цяцяка Р.П. від розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2023 року,

в с т а н о в и в:

У провадженні Львівського апеляційного суду перебуває наведена вище цивільна справа.

27 березня 2024 року представник ОСОБА_1 -адвокат Пилипчук І.Ю. подала заяву про відвід суддям Цяцяку Р.П., Шереметі Н.О.

В обґрунтування заяви про відвід, зазначає, що судді Шеремета Н.О. та Цяцяк Р.П брали участь у розгляді справи №463/5536/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Постановою Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року у справі №463/5536/17 рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2018 року скасовано та ухвалено постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. В подальшому постановою Верховного Суду від 03 лютого 2021 року постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року скасовано та залишено в силі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2018 року . Стверджує, що ця справа і справа № 463/5536/17 є взаємопов`язаними, оскільки зобов`язальні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору позики від 11 лютого 2014 року з приводу якого судді , Шеремета Н.О. та Цяцяк Р.П. висловили свою позицію при розгляді справи № 463/5536/17 . Крім того, вважає, що в даній справі буде братися до уваги рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2018 року, яке було скасовано колегією суддів, до складу якої входили судді Шеремета Н.О. та Цяцяк Р.П . Зазначає, що має об`єктивні підстави вважати, що судді Шеремета Н.О. та Цяцяк Р.П. відмовлять у задоволенні апеляційної скарги, оскільки при вирішенні схожого спору у справі № 463/5536/17 між тими самими учасниками зазначені судді відмовляли у задоволенні апеляційної скарги, поданої ОСОБА_1 . Вважає, що підставою для відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності. Вказує, що участь суддів Шеремети Н.О. та Цяцяка Р.П. у вирішенні спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є повторною, оскільки дана справа базується на схожих фактичних обставинах, що і справа № 463/5536/17, а норми цивільного процесуального законодавства передбачають недопустимість повторної участі судді в розгляді справи. З наведених підстав не довіряє суддям, вважає їх упередженими та заінтересованим в результаті розгляду справи, у зв`язку з чим у заявника виникають сумніви у безсторонності та неупередженості суддів Шеремети Н.О. та Цяцяка Р.П..

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року відвід визнаний необґрунтованим.

Перевіривши доводи заявленого відводу, вважаю, що такий не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з положеннями ч.4 ст.39 ЦПК України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Отже, виходячи зі змісту ч.4 ст.39 ЦПК України, заявник заявляючи відвід на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України зобов`язаний надати докази щодо наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Однак жодних доказів про упередженість, небезсторонність чи необ`єктивність суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О. заявником не надано, а тому зазначені в заяві про відвід мотиви, суд визнає безпідставними.

У справі «Rustavi 2 Broadcasting Company Ltd та інші проти Грузії» (заява № 16812/17) ЄСПЛ висловився про те, що безпідставні звинувачення суддів в упередженості та скарги на них до дисциплінарних органів можуть бути оцінені як спроби паралізувати здійснення правосуддя, та зрештою зіграти проти самих скаржників.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Заява про відвід зводиться до того, що судді брали участь у іншій справі між тими самими сторонами та ухвалили рішення, яке у подальшому було скасовано судом касаційної інстанції, однак в силу ч.4 ст. 36 ЦПК України зазначені обставини не можуть бути підставою для відводу, оскільки суд розглядаючи конкретну справу надає оцінку обставинам та зібраним доказам та не бере до уваги позицію, яку сформував у іншій справі.

У п.1.1,1.2,2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів зазначено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання,

тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення.

При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Відповідно наведені мотиви відводу є припущенням та не свідчать про упередженість та небезсторонність суддів при розгляді цієї справи.

Неможливості брати участь у розгляді цієї справи на підставі ч.3 ст.37 ЦПК України судом, який розглядає заяву про відвід, не встановлено, оскільки ця справа та справа 463/5536/17 є відмінним одна від одної та мають різний предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлений відвід до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст.36, 40 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 -адвоката Пилипчук Іри Юріївни про відвід суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О. відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Мікуш