Справа № 752/8269/23
Провадження № 2/752/1155/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 квітня 2024 року місто Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.,

за участю секретаря судових засідань Стороженко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання підземної автостоянки, втрат від інфляційних процесів та 3% річних, -

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов ТОВ «Управляюча компанія «Венеція», за результатом розгляду якого позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти в загальній сумі 5 802,76 грн., яка складається із суми основної заборгованості в розмірі 5 688,00 грн.; суми інфляційного збільшення боргу в розмірі 90,44 грн.; суми 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 24,32 грн.

В обґрунтування позову вказує, що позивач здійснює обслуговування на договірних засадах вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), зокрема і паркінг по АДРЕСА_1 на 89 машиномісць загальною площею 12 369,70 кв.м., де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, надання комунальних послуг, обслуговування систем пожежогасіння тощо, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату наданих послуг згідно їх вартості. Відповідач є власником машиномісця № НОМЕР_1 за адресою зазначеною раніше. Тому, 15.10.2020 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №К12-29 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки. Позивач вказує, що відповідно до умов договору позивач має зобов`язання з приводу обслуговування підземної автостоянки власними силами, а також з залученням спеціалізованих підрядних організацій (забезпечує належний санітарний та технічний стан підземної автостоянки), а відповідач зі свого боку зобов`язаний відшкодовувати позивачу вартість витрат з утримання підземної автостоянки (паркінгу). Так, позивач вважає, що виконує умови договору належним чином, при цьому відповідач не відшкодовує витрати на утримання підземної автостоянки, визначені договором у розмірі 688 грн., а тому за останнім обліковується заборгованість у розмірі 5 688 грн. Також, позивач просить суд застосувати положення ст. 625 ЦК України до заборгованості, яка виника, та стягнути з відповідача на користь позивача суму інфляційного збільшення боргу, нараховану за період з вересня 2021 р. по січень 2022 р. - 90,44 грн.; суму 3%

річних за прострочення виконання зобов`язання за період з вересня 2021 р. по січень 2022 р. - 24,32 грн.

Ухвалою судді від 01.05.2023 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15.06.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти задоволення позову з декількох підстав. По-перше, з листопада 2020 року до сьогоднішнього дня виконавець (позивач) не виконує своїх зобов`язань з утримання паркінгу, включаючи машиномісце № НОМЕР_1 , що належить відповідачу. Це порушує права та інтереси ОСОБА_1 , як замовника за договором № К12-29 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки. Не проводиться якісне та кількісне прибирання машиномісця № 29 та паркінгу загалом, а також не було забезпечено освітлення частини паркінгу, включаючи машиномісце № НОМЕР_1 . По-друге, згідно з умовами договору відповідач зобов`язаний відшкодовувати витрати позивача на утримання паркінгу, а позивач повинен підтвердити ці витрати, однак, за посиланням відповідача, позивачем не надано доказів, які б визначали, що розмір витрат на утримання паркінгу дорівнює 688 грн. щомісячно з кожного замовника. По-третє, відповідач вчиняв заходи для досудового вирішення спору, та зазначає про наступні етапи офіційного листування з позивачем. Так, з 15.10.2020 року відповідач звернувся до позивача із заявою про надання магнітного ключа від виходу з паркінгу, однак, як вказує, відповіді не отримав. 27.10.2020 року відповідач знову звернувся із такою ж заявою, але отримав необгрунтовану відповідь, що позивач не зобов`язаний надавати магнітні ключі. 12.11.2020 року відповідач знову звернувся, запитуючи інформацію про реєстраційні дані попередніх звернень, однак отримав відповідь, що рішення про видачу ключа не прийнято. 28.10.2020 року подав скаргу на порушення правил пожежної безпеки та інші проблеми, але знову отримав відповідь, в якій було відмовлено у видачі ключа. 08.12.2021 року відповідач подав претензію щодо порушення умов Договору, але, як вказує, відповіді не отримав. 21.03.2023 року ОСОБА_1 знову звернувся з проханням про ключ, але отримав повідомлення про заборгованість. 11.04.2023 року подав претензію на це повідомлення, але позивач не погодився з вимогами, викладеними у претензії. 23.05.2023 року надіслав лист з проханням обґрунтувати щомісячну вартість послуг, однак відповіді не отримав. 12.04.2023 року відповідач у присутності інших власників машиномісця склав акт-претензію щодо перевірки послуг, але представник позивача не з`явився, вимоги відповідача не були задоволені, а складений акт позивач не визнав. Відповідач вказує, що за цієї хронології стає очевидним, що, незважаючи на спроби вирішити конфлікт мирним шляхом, вимоги не були виконані, а позивач не виконує належним чином домовленості сторін, викладені в договорі № К12-29 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки.

23.06.2023 року надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказує, що головною ідею та метою відзиву є образа відповідача на те, що йому у свій час не надали магнітний ключ від запасного виходу з паркінгу. Щодо тверджень про порушення правил протипожежної безпеки та інші проблеми в паркінгу, відповідач вважає їх безпідставними, оскільки прибирання та освітлення паркінгу проводиться регулярно, а твердження про випадки пожежі не підтверджені документально.

28.06.2023 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач наголошує, що ТОВ «УК «Венеція» протягом усього часу порушувало умови укладеного між ними договору про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки № К12-29 від 2020 року, не виконувало своїх обов`язків згідно з цим договором, надавало деякі послуги, або, якщо надавало, то робило це з порушенням їх кількісних та якісних характеристик. Позивач не мав фактичних витрат на утримання паркінгу, які відповідач повинен був відшкодувати йому відповідно до умов Договору, розрахованих на суму 688 гривень на місяць. Протилежного позивачем не доведено ні в самому позові, ні у відповіді на відзив. Тим часом, численні скарги, претензії, складені акти-претензії, фото та відеофіксації свідчать про порушення позивачем умов договору.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що 09.11.2021 року ТОВ «УК «Венеція» змінило найменування з попереднього найменування ТОВ «Ліко-Житлосервіс» на поточне найменування.

18.05.2012 року на підставі акту прийому-передачі житлового будинку від 01.12.2011 ТОВ «ТМО «Ліко-Холдинг» передало, а ТОВ «Ліко-Житлосервіс», правонаступником якого є позивач, прийняло на обслуговування введений в експлуатацію у складі житлового будинку підземний паркінг.

Для обслуговування підземної автостоянки, утримання її у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), TOB «Ліко-житлосервіс» уклало відповідні договори з підрядними організаціям щодо постачання електроенергії, забезпечення цілодобової охорони та організації контрольно-пропускного посту, технічного обслуговування та ремонту системи протипожежної безпеки

15.10.2020 р. між ТОВ «Ліко-житлосервіс» укладено договір про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, відповідно до умов якого замовник відшкодовує виконавцю вартість витрат з утримання підземної автостоянки (паркінгу) блок К12 за адресою: АДРЕСА_1 , та інших витрат для обслуговування підземної автостоянки (паркінгу), а виконавець, за рахунок коштів замовника, забезпечує належний санітарний та технічний стан підземної автостоянки у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до розділу права та обов`язки сторін визначено, зокрема, але не виключно, що виконавець має право вимагати від Замовника дотримання Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 р. №115; вимагати від Замовника своєчасної та повної оплати платежів на відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки згідно цього договору.

Поряд із цим, Виконавець зобов`язаний Забезпечити належний санітарний та технічний стан підземної автостоянки.

Щодо прав та обов`язків замовника, то договором визначено, що замовник має право вимагати від виконавця належного утримання підземної автостоянки; подавати виконавцю на розгляд заяви, скарги, пропозиції та отримувати на них відповіді.

До того ж, замовник зобов`язаний виконувати умови цього Договору та дотримуватися Правил-зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 р. №115; своєчасно та в повному обсязі оплачувати платежі на відшкодування витрат з утримання підземної автостоянки.

Щомісячеа відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки за цим договором становить 688,00 грн. Розрахунковим періодом за цим договором є поточний місяць. оплата платежів за цим договором здійснюється замовником щомісяця, не пізніше 20 числа поточного місяця, шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідач є власником машиномісця № НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з договору купівлі-продажу машиномісця, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і не заперечується сторонами.

Позивач вказує, що у зв`язку із невиконання обов`язку, встановленого договором про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, про відшкодування вартості витрат на утримання підземної автостоянки в розмірі 688,54 грн. щомісячно за відповідачем обраховується заборгованість у розмірі 5 688 грн. за період з вересня 2021 р. по березень 2023 р.

Відповідач розмір заборгованості не визнає, вказуючи про те, що порушення умов договору відбулось саме з вини позивача, щодо не дотримання санітарних та технічних норм утримання машиномісця відповідача.

Суд не розглядає відносини між сторонами щодо видачі або відмови у видачі магнітного ключа для запасного виходу паркінгу, оскільки ці відносини не мають прямого відношення до укладеного договору про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки. Проте, претензійний порядок спірних правовідносин між сторонами розпочався в жовтні 2020 року саме з цього питання.

13.11.2020 року за вх. № 1371 позивачем було зареєстровано скаргу відповідача, яка стосувалась виконанням умов Договору № К12-29 від 15 жовтня 2020 року та Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках та Правил пожежної безпеки України, зокрема надати завірені копії плану евакуації, плану автостоянки та плану термінової евакуації транспортних засобів та розмістити їх у доступних місцях для ознайомлення, надати копію відповідного документа, що встановлює протипожежний режим та порядок утримання шляхів евакуації, надати перелік затверджених заходів пожежної безпеки та вказати на плані-схемі розташування виходів, інформувати про доступ до воріт для термінової евакуації транспортних засобів, видати магнітний ключ від запасного входу/виходу до паркінгу та провести прибирання сміття на паркінгу.

На вказану скаргу позивачем було надано відповідь віл 17.11.2020 р. вих. №1224, якою повідомлено відповідача, що згідно умов Договору про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки №К12-29 від 15.10.2020 року ТОВ «Ліко-Житлосервіс» утримує паркінг за адресою: АДРЕСА_1 в задовільному стані. Всі мережі та комунікації знаходяться в належному санітарно-технічному стані, працює система протипожежної безпеки. Підземна автостоянка на випадок евакуації обладнана запасними виходами з паркінгу, які не повинні бути постійно відкритими на випадок уникнення крадіжок, а при необхідності будуть відчинені для безпеки власників та орендарів машин при виникненні пожежі або іншого стихійного лиха.

З наданої відповіді вбачається, що вимоги скарги не розглянуті в повному обсязі, зокрема відповідна документація, що підтверджує належний стан паркінгу та правильну роботу всіх мереж та комунікацій, включаючи акти виконаних робіт, звіти про технічний стан, а також документи, що засвідчують функціонування системи протипожежної безпеки, наявність запасних виходів з паркінгу на запит відповідача не надані, крім того, відповідь не містить посилань про об`єктивну неможливість надання відомостей.

Надалі, відповідачем було складено претензію від 08.12.2021р., яку за посиланням було передано через скриньку для кореспонденції позивача і додатково надіслано засобами електронної пошти, яка стосувалась вимоги відповідача про перерахунок щомісячного розміру відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки з розрахунку 200 грн. замість 688 грн., визначених договором, надати копії калькуляції всіх витрат на послуги з утримання стоянки та інформацію про кількість машиномісць, забезпечити прибирання та відновлення освітлення та розмістити плани евакуації та автостоянки в місцях доступних для ознайомлення.

Відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять.

У березні 2023 року між сторонами знову виникають відносини з приводу видачі магнітного ключа від запасного виходу паркінга, що вбачається із заяви відповідача від 21.03.2023 р. № 104, у відповідь на яку позивач повідомив, що виникла заборгованість за відшкодування витрат по утриманню машиномісцем № НОМЕР_1 у сумі 5688,00 грн., яку необхідно сплатить, після чого можливо розглянути питання про видачу магнітного ключа по суті.

Так, 11.04.2023 р. відповідачем складено претензію та виклик (повідомлення про порушення), із вимогою про направлення уповноваженого представника позивача для перевірки якісних та кількісних показників наданих послуг з утримання паркінгу, за результатом якої планується складення акту-претензії.

Тому, 12.04.2023 р. було складено акт-претензію за підписом відповідача у присутності 4 інших власників машино місць, актом зазначено що представник позивача не з`явився.

Отже, за результатами перевірки встановлено, що приміщення паркінгу мають брудну підлогу, сміття, частково відсутнє освітлення в паркінгу. Підлого машиномісця № 29 (блок К12) та загалом приміщення, де знаходиться це машиномісце - брудна. Освітлення над машиномісцем № 29 відсутнє, не працює. До акту долучені фотозображення паркінгу.

Позивач вказаний акт-претензію не визнав, що вбачається з листа від 17.04.2023 р. № 135, контекст якого зводиться до того, що навіть за умови несвоєчасної оплати та наявності боргів перед ТОВ «УК «Венеція» окремих замовників, позивачем забезпечується цілодобовий контроль доступу, пропускний режим, обслуговування протипожежної безпеки, прибирання та освітлення підземного паркінгу. Крім того, прибирання відбувається за графіком, проте миття підлоги в зимовий період не передбачено. Також здійснюється заміна перегорілих ламп, за заявою власників машиномісць. Поряд із цим, використання місць для зберігання речей призводить до скупчення предметів, які можуть бути прибрані за умови встановлення їх власників.

Аналізуючи досудовий порядок врегулювання спору між сторонами, суд вважає, що відповідачем ініціюються питання з приводу належного виконання умов договору № К12-29 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, однак позивачем заявлені вимоги не розглядаються належним чином, не обґрунтовуються розмір витрат, які несе позивач у зв`язку із утриманням паркінгу.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд бере до уваги те, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 4.1. договору № к12-29 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України. Порушення договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з пор умов, визначених змістом цього договору.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так предметом договору № к12-29 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки є, зокрема, забезпечення виконавцем належного санітарного та технічний стану підземної автостоянки.

При цьому, відповідачем не надано до суду доказу, який би прямо встановлював порушення позивачем своїх зобов`язань, зокрема утримання машиномісць з порушенням санітарних або технічних норм.

Матеріали справи не містять доказів про те, що укладений між сторонами договір розірваний чи змінений. Тариф визначений договором не скасований та не оспорений.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу в будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на вищезазначене, можна зробити висновок, що позивач має право на відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, що вбачається з умов самого договору та відсутності доказів про порушення позивачем своїх зобов`язань.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача виплат, передбачених ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних у розмірі 24,32 грн. та інфляційні втрати в розмірі 90,44 грн.

Контррозрахунку суми 3% річних та інфляційних витрат відповідач суду не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволення.

З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання підземної автостоянки, втрат від інфляційних процесів та 3% річних задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» заборгованість за період з вересня 2021 р. до березня 2023 в розмірі 5 688,00 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім грн. 00 коп.) грн. основної заборгованості, суму інфляційного збільшення боргу в розмір 90,44 грн. (дев`яносто грн. 44 коп.), суму 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 24,32 (двадцять чотирни грн. 32 коп.)грн. за період вересень 2021 р. по січень 2020 р.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» 2 684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) грн. судового збору.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складений та підписаний 01.04.2024р.

Суддя І.О. Ольшевська