У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

05 квітня 2024 року справа № 542/618/24

провадження № 2/542/268/24

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Кашуба М.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна в натурі між співвласниками,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_3 про поділ майна в натурі між співвласниками, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями літ. А-1 загальною площею 61,2 кв. м., житловою площею 41,6 кв. м., літня кухня літ "В", гараж літ "Г", вбиральня літ "У", огорожа № 1, ворота орожі № 2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 4 статті 177 ЦПК визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 цього ж Закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачі вказали ціну позову у розмірі 1973,30 грн.

При цьому, на обрунтування саме такої ціни позову позивачі не зазначили жодної обставини, яка б його підтверджувала та не надали жодного документа.

Разом з тим додатки до позовної заяви містять інформацію про оціночну вартість будинку садибного типу, загальною площею 61,2 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 296000,00 грн.

Водночас, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Підпунктом «а» пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до пункту 3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість - це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

За статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

З системного аналізу змісту всіх видів вартості майна, передбачених чинним законодавством, слід дійти висновку про те, що наявне в судовій практиці поняття «дійсна вартість» є тотожним за своїм значенням до закріпленого в законодавстві поняття «ринкова вартість», під яким розуміється «вартість майна», за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки.

Тобто позивачі повинні були визначити ціну позову за дійсною ринковою вартістю майна на час розгляду спору.

Частиною 2 статті 176 ЦПК України передбачено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому ціна позову не відповідає дійсній вартості майна, або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Предмет позову фактично містить дві матеріально-правові вимоги немайнового характеру та дві матеріально-правові вимоги майнового характеру.

Законом України «Про судовий збір» передбачені розміри ставок судового збору.

Так, за подання до суду позовної заяви майнового характеру передбачена сплата судового збору у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру передбачена сплата судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн на дату звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦПК України за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 7 ч. 6 ЦПК України у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Отже, сума судового збору за дві вимоги майнового характеру, пред`явлених позивачами станом на момент звернення до суду становить 1973,34 грн.

Судовий збір за дві вимоги немайного характеру у даній справі становить 2422,40 грн.

Таким чином, загальна сума судового збору за вимоги майнового і немайнового характеру у даній справі становить 4395,74 грн.

З урахуванням викладеного, позивачам слід оплатити суму судового збору за вимоги майнового і немайнового характеру у розмірі 4395,74 грн за наступними реквізитами:

Отримувач коштівГУК у Полт. обл/тг смт Н.Санж/22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37959255
Банк отримувачаКазначейство України (ел. адм. подат.)
Рахунок отримувачаUA0016620
Код банку отримувача (МФО)899998
Код класифікації доходів бюджету22030101
Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)

При цьому, суд не може врахувати надані до позовної заяви квитанції № 22-17319357/C від 22.03.2024 про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн, № 22-17157850/C від 22.02.2024 про сплату судового збору у розмірі 1973,30 грн та № 22-17319284/C від 22.03.2024 про сплату судового збору у розмірі 1211, 20 грн з таких підстав.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

На виконання вказаної норми закону реалізовано перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (далі Казначейство України) та розроблено функціонал відображення підтверджень зарахування оплати судового збору. Дані щодо підтвердження сплати судового збору надходять до КП "Д-3" в автоматичному режимі. Під час надходження таких записів виконується автоматичне поєднання записів про сплату судового збору, які зазначаються в обліково-статистичних картках із записами підтверджень про сплату судового збору, які надійшли з Казначейства. Під час надходження з Казначейства підтверджень оплати судового збору, КП «Д-3» виконує в автоматичному режимі поєднання записів судового збору для фізичних та юридичних осіб з відповідними записами підтверджень про їх сплату. В даному режимі виконується перевірка повного збігу наступних параметрів: РНОКПП (ЄДРПОУ) платника, суми сплаченого судового збору та дати документа (дати отримання документа Банком розпорядника).

Разом з тим, згідно з актом від 01 квітня 2024 року, складеним секретарем суду та керівником апарату суду, відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду, квитанцію про сплату судового збору № 22-17157850/C від 22.02.2024 на суму 1973,30 грн, № 22-17319357/C від 22.03.2024 на суму 1211,20 грн та № 22-17319284/C від 22.03.2024 на суму 1211, 20 грн було враховано раніше та приєднано до справи № 542/409/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна в натурі між співвласниками.

Вказана обставина, унеможливлює здійснити поєднання квитанції про сплату судового збору з випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України по справі № 542/618/24.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК Украхни позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.

Так, у вступній частині позовної заяви позивачем вказано ОСОБА_1 , водночас у її описовій частині позивачем зазначено ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК Украхни позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У тексті позовної заяви вказано, що позивачі зверталися з письмовою пропозицією до відповідачки ОСОБА_3 з пропозицією укладення договору щодо поділу майна та вказано, що зазначена пропозиція надсилалась рекомендованим листом на адресу відповідачки та була нею відхилена.

Однак, додатки до позовної заяви не містять доказів на підтвердження вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем ОСОБА_2 , а письмова пропозиція про укладення договору про поділ майна від імені позивача ОСОБА_1 містить інформацію про те, що вона йому ж і була надіслана, а не відповідачці ОСОБА_3 .

Крім того, відсутні й відомості щодо отримання ОСОБА_3 пропозицій від позивачів про поділ майна.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Положеннями ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

При цьому, всупереч положенням п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить викладу обставин щодо особи, яка є власником земельної ділянки, на якій розташований спірний об`єкт нерухомого майна, що нерозривно пов`язаний із земельною ділянкою, на якій він розташований.

Крім того, зміст поданої позовної заяви про поділ майна в натурі між співвласниками не містить посилання на докази, якими підтверджується право власності на земельну ділянку, на якій розташований спірний житловий будинок.

Всупереч положень ч. 2 ст. 95, п. 8 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України у позовній заяві не зазначено також, що такі докази не можуть бути надані до суду.

Звертається увага позивачів на те, що якісна підготовка справи до розгляду, спрямована в першу чергу на захист інтересів самих учасників справи.

В свою чергу, зазначення у позовній заяві всіх фактичних обставин, якими позивачі обгрунтовують свої позовні вимоги та зазначення у ній всіх доказів, які підтверджують вказані обставини, є гарантію права відповідача на захист проти позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищуватидесяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, дану позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачам строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Судом при постановленні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 187 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна в натурі між співвласниками залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення вищевказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити, що в разі невиконання ухвали суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачам.

Копію ухвали направити позивачам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М. І.