Справа №705/5418/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

секретаря судового засідання Моросліп А.Р.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зміну розміну стягуваних аліментів, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2008 з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їх сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 05.08.20008 року і досягнення дитиною повноліття.

Проте, з того часу його матеріальне та сімейне становище значно змінилося, у нього народилося четверо дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні.

Крім його дітей, він також в міру своїх можливостей, утримує і своїх непрацездатних батьків, які є пенсіонерами. Його мати часто хворіє, що також потребує додаткових фінансових затрат.

Також він сам має проблеми зі здоров`ям та потребує щорічної реабілітації.

Його найменша дочка також має проблеми зі здоров`ям.

Крім того, відносини у його родині погіршилися, його теперішня дружина звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільних чотирьох дітей.

Таким чином, враховуючи кількість осіб, яких він має обов`язок утримувати, вважає за можливе звернутися до суду із заявою про зменшення стягуваних з нього аліментів за рішення суду від 15.08.2008 з 1/4 до 1/8 частки, що буде відповідати вимогам закону та засадам справедливості і розумності.

Просить суд, змінити розмір аліментів, що стягуються з нього, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2008 року.

Стягувати з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини.

Виконавчий лист № 2-1932/2008, виданий 17.08.2008 Уманським міськрайонним судом Черкаської області, на виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2008 року - відкликати.

Відповідачем до суду направлено відзив, у якому вказує, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування зазначаючи наступне.

У відповідності до вимог чинного законодавства, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків і виникає такий обов`язок з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідності до рішення суду у справі про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на її користь на утримання їх сина, ОСОБА_1 позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову і стягнення з нього аліментів на утримання сина. Рішення суду від 15.08.2008 ОСОБА_1 не оскаржував і воно набрало законної сили.

Позивачем, при зверненні до суду з цим позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів, не тільки не надано доказів того, що зміна майнового стану спричинена наявністю саме непереробних, незалежних від нього об`єктивних обставин, але й взагалі не надано доказів того, що мала місце така зміна.

Тобто суд може зменшити розмір стягуваних аліментів лише у тому випадку, якщо платник аліментів доведе належними та допустимими доказами, що його матеріальний стан погіршився, змінилися сімейний стан чи стан здоров`я, одержувача аліментів.

Однак у позові такі обставини взагалі не вказуються і жодного доказу значного погіршення матеріального становища позивача у період з дати постановлення рішення суду від 15.08.2008, суду не надано.

Як аргумент про необхідність зменшення розміру стягуваних аліментів, позивач зазначає наявність у нього чотирьох дітей, та зміну його матеріального становища.

Позивач на цей час несе службу у Збройних Силах України, а саме у в/ч НОМЕР_1 , отримує відповідне матеріальне забезпечення, але при цьому, позивач не надає жодних належних та допустимих доказів, про погіршення свого матеріального стану. Утворюючи нову сім`ю позивач повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати про таку сім`ю, матеріально її забезпечувати. Невжиття платником аліментів активних заходів до поліпшення свого працевлаштування, байдуже ставлення до свого матеріального становища, не є достатньою підставою для висновку про його неспроможність сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

У позивові позивач зазначає, що його мати на цей час частко хворіє, і що це потребує додаткових фінансових витрат, та в підтвердження надає консультативне заключення лікаря, до якого не додано дозвіл ОСОБА_10 на відкриття лікарської таємниці про стан її здоров`я. Але позивач не зазначає, що мати перебуває за межами України, в Італії, і не знаходиться на його утриманні. Вказане підтверджується копією паспорта із відповідною відміткою. Жодних доказів про те, що позивач витрачає кошти на її лікування, суду не надано.

Крім того, позивач зазначає, що у нього погіршилися відносини у сім`ї і його теперішня дружина звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільних чотирьох дітей, що підтверджує, що найменша донька теж знаходиться на утриманні матері.

У позові позивач вказує, що він має проблеми зі здоров`ям та потребує щорічної реабілітації, але доказів того, що він дійсно проходить таку реабілітацію, за що сплачує свої кошти, до позову не додає.

Також просить суд врахувати, що позивач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, несе службу у ЗСУ і його щомісячний дохід значно перевищує середню заробітну плату по регіону - розмір стягуваних з нього аліментів на її користь на утримання їх сина, не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами Сімейного кодексу України.

Будь яких належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач суду не надав. У зв`язку з цим просить суд відмовити у задоволенні позову.

Крім того, просить суд стягнути з позивача на її користь судові витрати у розмірі 3500,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та факти, викладені у позові. Зазначив, що вимушений звернутися до суду з цим позовом, оскільки з моменту винесення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина від першого шлюбу на користь відповідача, значно змінився його матеріальний стан. Так, він створив іншу сім`ю, у якій народилося ще четверо дітей, молодша із яких потребує додаткових витрат на лікування, і станом на зараз, його друга дружина також подала до суду позов про стягнення з нього аліментів, оскільки стосунки у сім`ї погіршилися. Крім того, він допомагає своїм літнім батькам, так як його мати хворіє і потребує його допомоги і підтримки. Разом з тим підтвердив, що розмір його заробітної плати збільшився, оскільки у 2020 році він отримував приблизно 17-18 тисяч гривень, а у 2024 році йому нараховується заробітна плата у розмірі близько 24 тисяч гривень. Також не заперечував проти того, що його батьки проживають окремо та отримують пенсію за віком. Зазначив, що менша донька дійсно хворіє, у зв`язку з чим витрати на неї зросли, але документів підтверджуючих стан здоров`я дитини не надав. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Яроміч О.В. в судовому засіданні вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вказала, що з часу винесення рішення про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання сина, матеріальний стан її довірителя зазнав значних змін, у нього народилося ще четверо дітей, мати яких також ставить питання про стягнення аліментів на їх утримання. Крім того, за станом здоров`я, додаткових витрат потребує менша дочка позивача та його літні батьки. На її думку, зменшення розміру стягуваних з її довірителя аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, відповідатиме інтересам не тільки батька - позивача по справі, а і його інших дітей, народжених у новому шлюбі.

Представник відповідача адвокат Товстенко К.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає, що відсутні будь які підстави для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів на користь його довірителя. Вважає, що навпаки матеріальний стан позивача покращився, оскільки розмір його заробітної плати збільшився, а матеріальний стан та соціальний статус відповідача не змінився. Сама лише наявність у позивача інший дітей не може бути підставою для погіршення матеріального стану його першого сина, розмір стягуваних аліментів на якого не перевищує визначеного законом розміру. Позивачем не доведено, що він дійсно допомагає своїм батькам, так як вони проживають окремо та отримують пенсійні виплати, а нібито необхідність додаткових витрат на меншу доньку, у зв`язку зі станом її здоров`я, не підтверджено, оскільки відсутні будь які докази того, дійсно дитина хворіє і потребує додаткових витрат. Створення іншої сім`ї та народження дітей у новій сім`ї, не є підставою для задоволення позову та зменшення розміру стягуваних за судовим рішенням аліментів на утримання сина позивача та відповідача, оскільки забезпечення належного рівня життя дітям є прямим обов`язком батьків. У зв`язку з цим просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала думку свого представника. Вважає, що з моменту винесення рішення про стягнення з позивача на її користь на утримання їх спільного сина, не змінилися ніякі обставини та стан сторін. Народження у позивача дітей у другому шлюбі не може призвести до порушення прав її сина на достатній рівень життя та погіршення його стану, у зв`язку з цим просить суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2008 року, яке згідно відповідної відмітки набрало законної сили 25.08.2008, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з 05 серпня 2008 року.

На виконання вказаного рішення, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції від 08.02.2013, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1932/2008 виданого 17.08.2008 Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина 14.01.2007 року народження.

Крім того, позивач дійсно є батьком чотирьох дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , 2020 року народження, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, відповідно: серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області; серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області; серії НОМЕР_4 , виданого Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області; серії НОМЕР_5 , виданого Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно довідки ОСББ «Мальва-1» від 23.09.2023 ОСОБА_1 на момент звернення проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з родиною: ОСОБА_12 , 1981 року народження, та дітьми: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_16 , 2020 року народження.

Батьки позивача ОСОБА_10 та ОСОБА_17 згідно пенсійних посвідчень вони є пенсіонерами за віком, у зв`язку з чим отримують пенсію, тому на думку суду, додані позивачем в підтвердження утримання ним своїх батьків копії медичних документів: консультативного заключення амбулаторної карти пацієнта ОСОБА_10 та інших медичних довідок про отримання нею платного лікування, не можуть бути взяті судом до уваги як докази зміни матеріального стану позивача, оскільки батьки не проживають разом з позивачем, є пенсіонерами за віком та мають власне матеріальне забезпечення у вигляді пенсії згідно вимог чинного законодавства, тобто мають можливість оплачувати лікування за власні кошти. Підтверджуючих документів, що дійсно позивач здійснює догляд та витрати на утримання батьків ОСОБА_1 не додано.

Також, суд не може взяти до уваги довідку лікаря фтизіатра, видану ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про те, що остання була обстежена лікарем та їй було проведено профілактичні та планові щеплення, оскільки у цій довідці чітко зазначено, що такі щеплення були плановими, а респіраторне захворювання, яке вона перенесла відноситься до післявакціональної алергії. Будь яких доказів, які б підтверджували додаткові витрати позивача на дочку, у зв`язку з її лікуванням, позивачем не надано.

Наявність запису у реєстрі про те, що в Уманському міськрайонному суду Черкаської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_19 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, також не може бути взято судом до уваги, оскільки остаточне рішення по справі не прийнято, а отже невизначеним є взагалі питання чи буде стягнуто з ОСОБА_1 в майбутньому якісь кошти, а тому ця обставина не може бути підставою для зменшення вже стягуваних з нього аліментів.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Виходячи зі змісту ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Із зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Позивач, вважає, що погіршення його матеріального становища є підставою для звернення до суду з вимогою про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів.

Згідно судової практики ЄСПЛ суд повинен дотримуватись справедливого балансу між інтересами батьків та дитини, і приділяти першочергову увагу найкращим інтересам дитини.

Враховуючи, що неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на утриманні матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 21.12.2023, і цей факт сторонами не спростовується, суд приходить до висновку, що він потребує матеріальної допомоги з боку ОСОБА_1 .

З наданих позивачем документів, вбачається лише той факт, що дійсно за період з часу стягнення з нього аліментів на утримання сина за рішенням суду у нього народилося чотири дитини, які теж потребують матеріальної допомоги, але народження інших дітей не може призвести до погіршення рівня життя дитини від першого шлюбу, при цьому враховуючи, що хлопчик виховується у неповній сім`ї та позбавлений постійного батьківського піклування і підтримки. Крім того, як зазначив позивач у судовому засіданні, розмір його заробітної плати підвищився. Посилання позивача на необхідність утримання батьків похилого віку та наявність хвороби меншої дочки, як на підставу погіршення матеріального стану, позивачем не обґрунтовано та не підтверджено, більше того, фактично спростовані, як поясненнями відповідача, так і наданими письмовими доказами, в тому числі і позивачем при зверненні до суду. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували зміну (погіршення) його матеріального стану чи інших, вагомих для визначення розміру аліментів, аспектів, позивач не надає.

Доводів та доказів на підтвердження своїх вимог позивачем, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища також не надано. Чітких відповідей та аргументів, які б слугували підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів ні позивачем, ні його представником надано не було.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

За вказаних обставин суд, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що позивач працездатного віку, отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим рішенням розміру аліментів, адже сам лише факт народження дітей у іншому шлюбі, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Також позивачем не надано доказів того, що матеріальний стан відповідача змінився, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У зв`язку із зазначеним, суд вважає, що витрати відповідача, пов`язані із отриманням правової допомоги підтверджені на суму 3000,00 грн., а не на суму 3500,00 грн., як заявлено відповідачем. Оскільки згідно довідки-розрахунку судових витрат, послуги адвоката включають: вивчення матеріалів справи і становлять 1 годину, за що нараховано витрати у розмірі 500,00 грн., підготовка відзиву становить 2 години і визначена вартість цих послуг - 1500,00 грн., але у такій довідці вказано, що вартість послуг адвоката за кожне засідання становить 500,00 грн. і згідно цієї довідки, враховано, що має відбутися 3 засідання, при цьому, згідно матеріалів справи, відбулося лише 2 засідання, за участю представника відповідача, а тому і вартість цих послуг становить 1000,00 грн., тобто загалом вартість отриманих відповідачем послуг адвоката становить 3000,00 грн. і саме вказаний розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням значення справи для сторін, а також співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг, а тому підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180-182, 184, 192 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_3 , рнокпп НОМЕР_7 , судові витрати у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 15.03.2024 року.

Суддя: Р. В. Піньковський