ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 березня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/13139/23

Головуючий у першій інстанції Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/491/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Зіньковець О.О.

учасники справи:

заявник: Чернігівська міська рада,

заінтересована особа: Перша Чернігівська державна нотаріальна контора,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2023 року у справі за заявою Чернігівської міської ради про визнання спадщини відумерлою,-

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року Чернігівська міська рада (далі по тексту - ЧМР) звернулась до суду з заявою, в якій просила:

- визнати відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 ;

- передати квартиру АДРЕСА_1 , як відумерлу спадщину, у власність територіальній громаді м. Чернігова в особі Чернігівської міської ради.

Заяву обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , якою за життя в порядку приватизації була набута у власність квартира у АДРЕСА_2 , в якій вона і проживала.

За життя ОСОБА_3 заповіту складено не було, про прийняття судових рішень щодо проживання однією сім`єю з померлою або про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини щодо спірної квартири позивачу невідомо. Спадщина ніким не прийнята, спадкова справа не заводилась.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2023 заяву Чернігівської міської ради про визнання спадщини ОСОБА_3 відумерлою задоволено.

Визнано спадщину ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, квартиру АДРЕСА_1 , відумерлою.

Передано територіальній громаді м. Чернігова в особі Чернігівської міської ради у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішення суду ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, звернулась із апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2022 скасувати та ухвалити нове, яким залишити заяву Чернігівської міської ради без розгляду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що питання про визнання спадщини відумерлою в даній справі не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки наявний спір про право, що підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Зазначає, що за її заявою у приватного нотаріуса Красногора О.В. заведена спадкова справа після померлої сестри ОСОБА_3 .

Наголошує на тому, що ухвалене рішення впливає на її майнові права, проте вона не була залучена до участі у справі.

Зауважує, що саме вона займалася похованням сестри та сплачувала борги по комунальним послугам після смерті сестри.

У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівська міська рада указує, що рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2023 є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Стверджує, що при розгляді справи за заявою Чернігівської міської ради про визнання спадщини відумерлою спір про право був відсутнім.

Зазначає, що судом за клопотання ЧМР витребувано інформацію про заведення спадкової справи щодо ОСОБА_3 .

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Пономаренко О.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила залишити заяву ЧМР без розгляду, представника Чернігівської міської ради Алексієнко О.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення районного суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи заяву ЧМР суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємці після смерті ОСОБА_3 відсутні, заява про визнання спадщини відумерлою подана після спливу одного року з часу відкриття спадщини, а тому наявні підстави для визнання спадщини після померлої ОСОБА_3 у вигляді квартири АДРЕСА_1 , відумерлою.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Судом у справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 165).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 23.02.2005, виданим виконавчим комітетом Деснянської районної ради у м. Чернігові, ОСОБА_3 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 14, 15).

Відповідно до копії довідки №139/01-16 від 05.07.2022, виданої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В., у провадженні останнього знаходиться спадкова справа №152/2021 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на час смерті проживала за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 79).

З копій матеріалів спадкової справи №152/2021 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_3 звернулась 09.12.2021 її сестра ОСОБА_1 (а.с. 164-169).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У пункті 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (§ 25 рішення ЄСПЛ у справі «Delcourt v. Belgium» від 17 січня 1970 року та § 65 рішення ЄСПЛ у справі «Hoffmann v. Germany» від 11 жовтня 2001 року).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає, у першу чергу, те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Також у низці рішень ЄСПЛ закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у рішенні у справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року, заява № 32671/02, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Таким чином, апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи, у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана норма права визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд зазначає, що судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах (постанова Верховного Суду у справі № 139/122/14-ц від 28.09.2022).

За приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За пунктом 8 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження є те, що під час вирішення цього питання не встановлено існування спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Аналіз зазначених норм матеріально та процесуального права дає підстави дійти висновку, що відумерлою є спадщина, визнана як така на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факт смерті спадкодавця, відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, не прийняття спадкоємцями спадщину чи відмова від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.

ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі в порядку окремого провадження, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій вказала про порушення її прав, оскільки спірна квартира належала її сестрі на праві власності та на підставі її заяви від 09.12.2021 заведена спадкова справа №152/2021 після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з чим вона претендує оформити на неї право власності.

Апеляційний суд зазначає, що однією із передумов набуття територіальною громадою права власності на спадкове майно є відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття (частина перша статті 1277 ЦК України).

Зазначена норма матеріального права має застосовуватися судом при вирішенні питання, чи порушені рішенням суду про визнання спадщини відумерлою, поставленого в окремому провадженні, права особи, яка подала апеляційну скаргу, на таке рішення у справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 як спадкоємиця за законом оспорює своє право на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , а тому у даній справі про визнання спадщини відумерлою виник спір про право, який має вирішується в порядку позовного провадження.

Ураховуючи встановлені обставини справи та зазначені норми права, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку існує спір про право, оскільки виник спір щодо спадкування, а тому заява Чернігівської міської ради про визнання спадщини відумерлою підлягає залишенню без розгляду.

На вищевказане, суд першої інстанції уваги не звернув, належним чином не з`ясував наявність спадкоємців, а тому дійшов передчасного висновку про визнання спадщини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, квартири АДРЕСА_1 , відумерлою та передачу територіальній громаді м. Чернігова в особі Чернігівської міської ради у власність цієї квартири.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2023 року - скасуванню із залишенням заяви Чернігівської міської ради про визнання спадщини відумерлою без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 141 ЦПК України).

З огляду на викладене, ураховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, то постає необхідність компенсації ОСОБА_2 2 013 грн сплаченого судового збору (а.с. 105) за розгляд справи у суді апеляційної інстанції за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 141, 294 ч. 6, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2023 року скасувати.

Заяву Чернігівської міської ради про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Роз`яснити Чернігівській міській раді право на пред`явлення позову на загальних підставах.

Компенсувати ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 013 грн сплаченого судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2024 року.

Головуюча: О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко