Справа № 226/462/24
Провадження №2/226/167/2024
РІШЕННЯ

іменем України

03.04.2024 Димитровський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Малькевич Наталія Володимирівна, до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 21.01.1985 по 03.03.1985, з 18.06.1985 по 03.10.1993, з 16.03.1994 по 01.10.1994, з 07.10.1997 по 31.08.1998, з 09.03.2010 по 30.05.2011 та з 07.02.2018 по 01.11.2023 він працював у ВП «Шахта «5/6» ДП «Мирноградвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті, був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. За медичним висновком лікарсько-експертної комісії (ЛЕК) від 13.12.2023 №49/1214 ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України» йому встановлене уперше професійне захворювання: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; пневмокоіноз (t/p, 1/1, pi), ЛН ІІ ст. (другого ст.). 26.12.2023 складено акт за формою П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. За п.18 акту причинами є тривалий час впливу шкідливих факторів виробничого середовища, а саме: виробничий шум, який перевищував гранично допустимий рівень та пил фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала гранично допустимий рівень концентрації. На час звільнення страховий стаж позивача становив 23 роки 08 місяців 20 днів, а в умовах впливу шкідливих факторів 15 років 11 місяців.

04.01.2024 міжрайонною МСЕК м. Покровська йому встановлено третю групу інвалідності за профзахворюванням та 60% втрати працездатності безстроково, рекомендоване медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Через набуття профзахворювань вважає, що йому заподіяно моральну шкоду, оскільки відповідач не забезпечив йому безпечних та нешкідливих умов праці. З огляду на характер та глибину моральних переживань, тривалість страждань, стан здоров`я, важкість профзахворювань, неможливість повного відновлення здоров`я, а також ступінь втрати працездатності, отриману моральну шкоду позивач оцінює у 255600,00 грн, вважаючи розмір відшкодування таким, що відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості, та просить стягнути ці кошти з відповідача на свою користь.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, за яким позовні вимоги ним не визнаються з підстав того, що, зокрема, позивачеві не встановлено протипоказань до виконання роботи за посадами, на яких він працював. Доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди позивачем не надано, так само й як доказів вини відповідача, причинно-наслідкового зв`язку погіршення стану його здоров`я та морального стану з протиправними діями відповідача. В Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання не зазначені конкретні факти недосконалості, невиконання технологічного процесу тощо. Вважає, що законні права позивача не порушені, наявність та тривалість негативних наслідків, погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 не підтверджені. Позивачеві 27.07.2012, тобто до встановлення професійного захворювання, призначено пенсію, отже, він не втратив можливості забезпечувати свої потреби і потреби своєї сім`ї. Крім того, відсутні медичні довідки про тяжкість моральних страждань. На думку відповідача, ціна позову занадто велика, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 23.02.2024 вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу право подати до суду заперечення на відповідь протягом днів, що залишились з моменту отримання відповіді на відзив до початку розгляду справи по суті.

До суду не надходило клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.01.1985 по 03.03.1985, з 18.06.1985 по 03.10.1993, з 16.03.1994 по 01.10.1994, з 07.10.1997 по 31.08.1998, з 09.03.2010 по 30.05.2011 та з 07.02.2018 по 01.11.2023 працював у ВП «Шахта «5/6» ДП «Мирноградвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті, був звільнений згідно з п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії (ЛЕК) від 13.12.2023 №49/1214 ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України» ОСОБА_1 встановлене уперше професійне захворювання: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; пневмокоіноз (t/p, 1/1, pi), ЛН ІІ ст. (другого ст.)

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26.12.2023 за формою П-4 встановлено, що хронічні професійні захворювання ОСОБА_1 хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; пневмокоіноз (t/p, 1/1, pi), ЛН ІІ ст. (другого ст.) виникли у зв`язку із роботою в умовах тривалого впливу на організм шкідливих факторів виробничого середовища, рівні та концентрації яких перевищували допустимі параметри.

Про наявність та перебіг вказаних захворювань позивача свідчить також виписка з медичної карти хворого за медичним висновком ЛЕК№49/1214 від 13.12.2023 Лікарсько-експертної комісії.

04.01.2024 ОСОБА_1 за наслідками огляду медико-соціальною експертною комісією встановлено з 03.01.2024 ІІІ групу інвалідності безстроково за професійним захворюванням та первісно за сукупністю 60% втрати працездатності. Рекомендоване медикаментозне та санаторно-курортне лікування за професійними захворюваннями.

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно з положеннями ст.153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону корелюється з нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно з ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому частина 2 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується, зокрема, незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею ст.38 Гірничого Закону України до обов`язків гірничого підприємства віднесене й відшкодування шкоди, завданої фізичній особі.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок професійних захворювань він зазнав фізичного болю, страждань, втратив 60% своєї працездатності, набув інвалідність, що суттєво змінює звичний уклад його життя.

Отже, вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню. Щодо визначення розміру відшкодування, суд вважає, що вимога позивача про стягнення 255600,00 гривень має бути задоволена частково.

За роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеню вини відповідача та інших обставин.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду (на якому позивач працював більшу частину загального строку підземних робіт), істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати працездатності позивачем, стан його здоров`я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки вимоги позивача доведені належними і допустимими доказами.

Виходячи з викладеного вище та керуючись засадами розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача має бути стягнено 42000 грн у відшкодування моральної шкоди.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 419,95 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10-13,34,141,258-259,265,274,280-284,352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача адвокат Малькевич Наталія Володимирівна (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, 149, РНОКПП НОМЕР_2 ) до Державного підприємства «Мирноградвугілля» (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Соборна, 1, ) про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я, 42000,00 (сорок дві тисячі) грн.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 419 (чотириста дев`ятнадцять) грн 95 коп.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 03.04.2024.

Суддя: В.С. Салькова