ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 квітня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/6202/23

Головуючий у першій інстанції Ільченко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/594/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Третя особа: Служба у справах дітей Прилуцької міської ради

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні (суддя Ільченко О.І.), ухвалене у м.Прилуки, повний текст рішення складено 01 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди батьку у вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 та її вихованні, визначити способи участі позивача у спілкуванні з донькою та її вихованні: перебування їх без присутності матері ОСОБА_2 з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, дідуся по лінії батька ОСОБА_4 та бабусі по лінії батька ОСОБА_5 , а також розважальних закладів з 14:00 год. до 20:00 год. кожного понеділка; спільний відпочинок щорічно 15 днів поспіль в період шкільних літніх канікул без присутності матері; безперешкодні зустрічі та спілкування щорічно не менше 3 годин протягом дня в день народження дитини з урахуванням графіку навчання дитини без присутності матері за місцем проживання батька або за місцем дитячих розваг та відпочинку на розсуд батька; безперешкодні зустрічі та спілкування не менше 3 годин протягом дня у день народження батька, дідуся і бабусі по лінії батька, у дні релігійних та офіційних свят (Новий рік, Різдво, Великдень, Трійця, День незалежності України) за місцем проживання батька, дідуся і бабусі по лінії батька або за місцем дитячих розваг та відпочинку на розсуд батька; необмежене спілкування за допомогою телефонного або іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; зобов`язати відповідачку за два дні до дня зустрічі батька з дочкою надати батьку точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі зміни фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини повідомити про це батька на наступний день з дня настання таких обставин; в разі потреби матері виїхати з донькою за кордон повідомити батька за тиждень до виїзду з зазначенням причин виїзду, точного місця призначення та часу перебування за кордоном. Позов мотивовано тим, що 03 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, у якому народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дитини ОСОБА_2 , забравши дитину, переїхала до своїх батьків. Шлюб між сторонами розірвано 17 травня 2019 року. Відповідно до рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 22 жовтня 2019 року №388 встановлено порядок побачень батька з малолітньою донькою до досягнення дитиною трирічного віку: щосуботи з 09:00 год. до 13:00 год., щонеділі з 09:00 год. до 13:00 год. та щопонеділка з 14:00 год. до 19:00 год. За доводами ОСОБА_1 , деякий час після досягнення дитиною трирічного віку мати дозволяла побачення, однак протягом останнього року взагалі забороняє будь-який контакт батька з дитиною, у зв`язку з чим останній і звернувся з даним позовом.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 лютого 2024 року позов задоволено в повному обсязі; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди батьку ОСОБА_1 у вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її вихованні; визначено такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 та її вихованні: - перебування ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 , без присутності матері ОСОБА_2 , з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, діда по лінії батька ОСОБА_4 та баби по лінії батька ОСОБА_5 , а також розважальних закладів з 14 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. кожного понеділка; - спільний відпочинок ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 щорічно 15 днів поспіль в період шкільних літніх канікул, без присутності матері; - безперешкодні зустрічі та спілкування батька з дочкою щорічно не менше 3 годин протягом дня в день народження дитини з урахуванням графіку навчання дитини, без присутності матері, за місцем проживання батька або за місцем дитячих розваг та відпочинку на розсуд батька, але за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та узгодивши попередньо порядок проведення святкування; - безперешкодні зустрічі та спілкування батька з дочкою не менше 3 годин протягом дня у день народження батька, діда і баби по лінії батька, у дні релігійних та офіційних свят (Новий рік, Різдво, Великдень, Трійця, День Незалежності України) за місцем проживання батька, діда і баби по лінії батька, або за місцем дитячих розваг та відпочинку на розсуд батька; - необмежене спілкування батька з дочкою за допомогою телефонного або іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; зобов`язано ОСОБА_2 за два дні до дня зустрічі батька з дочкою надати батьку точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі зміни фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини - повідомити про це батька на наступний день з дня настання таких обставин; у разі потреби матері виїхати з дочкою за кордон, повідомити батька за тиждень до виїзду з зазначенням причини виїзду, точного місця призначення та часу перебування за кордоном; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним при подачі позову, в розмірі 1073 грн 60 коп. Рішення суду мотивовано тим, що в судовому засіданні судом беззаперечно констатовано наявність конфлікту та неприязні відносини між позивачем та відповідачкою, що не є підставою для обмеження прав батька на спілкування з дочкою. Суд прийшов до висновку, що спілкування дитини з батьком тільки сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку, а також служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб, але при цьому відповідачка не повинна перешкоджати у реалізації цих прав в інтересах дитини, оскільки позбавлення батька права на спілкування з дочкою може позбавити дитину родинних зв`язків, турботи та любові з його боку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не наведено жодного аргументу та не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідачка чинить чи чинила перешкоди у спілкуванні та прийнятті участі у вихованні доньки. Більше того, відповідачкою було надано роздруківку телефонних дзвінків, з якої вбачаються дзвінки позивача на її номер лише у липні 2023 року, після чого дзвінки припинилися. За доводами ОСОБА_2 , сам позивач шляхом ухилення від своїх обов`язків щодо виховання доньки та повного припинення спілкування з нею безпідставно та необґрунтовано звернувся з позовом, при цьому суд прийняв рішення щодо інших осіб, які не є учасниками по справі. Відповідачка вважає, що суд не врахував інтереси дитини, імовірні хвороби та інші фактори, які можуть негативно впливати на можливість надання побачень, і безальтернативні зобов`язання, які суд поклав на ОСОБА_2 , будуть сприяти зловживанням з боку батька дитини. Також відповідачка вказує, що покладення на неї обов`язку повідомляти інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини порушують право матері на вільне пересування та містять необґрунтоване втручання у її життя та життя дитини, адже вона зареєстрована та проживає за визначеною адресою, яка і так відома позивачу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Позивач звертає увагу, що в даній справі в першу чергу мають бути враховані права дитини на спілкування з обома батьками, в той час як поза увагою мають залишитися стосунки між колишнім подружжям. ОСОБА_1 не погоджується з твердженням відповідачки, що саме він не цікавиться життям доньки, не телефонує їй, оскільки в телефоні доньки номер батька заблокований.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 03 жовтня 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 травня 2019 року (а.с.12 т.1).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11 т.1).

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області стосовно визначення способів участі у вихованні доньки, оскільки, за його доводами, ОСОБА_2 чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

У відповідь на його звернення Служба у справах дітей надала відповідь, що матері дитини були надані роз`яснення норм чинного законодавства щодо участі батьків у вихованні дітей, рівність їх прав та обов`язків. Рекомендовано у разі невиконання ОСОБА_2 наданих рекомендацій і виникнення спору щодо участі батька у вихованні доньки звернутися до суду (а.с.17 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради №388 від 22 жовтня 2019 року встановлено порядок побачень ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю ОСОБА_2 , до досягнення дитиною трирічного віку: щосуботи з 9.00 год. до 13.00 год., щонеділі з 9.00 год. до 13.00 год. та щопонеділка з 14.00 год. до 19.00 год. за погодженням з матір`ю дитини ОСОБА_2 , оскільки дане рішення не суперечитиме інтересам дитини (а.с.8 т.1).

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах станом на листопад 2023 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів (а.с.9 т.1).

13 грудня 2023 року виконавчий комітет Прилуцької міської ради Чернігівської області надав висновок органу опіки та піклування, в якому клопотав перед судом визначити способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю ОСОБА_2 : перебування ОСОБА_1 з малолітньою донькою без присутності матері з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, дідуся по лінії батька, ОСОБА_4 , та бабусі по лінії батька, ОСОБА_5 , щопонеділка з 14 до 20 години; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди батьку дитину ОСОБА_1 у вільному спілкуванні з донькою та у її вихованні (а.с.26 т.1).

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце, час і порядок їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Приймаючи рішення в інтересах дитини, суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних й світових історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Встановивши, що між батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , існує спір щодо участі батька у спілкуванні та вихованні доньки, суд першої інстанції обгрунтовано зобов`язав мати дитини не чинити перешкод батьку у вільному спілкуванні з дитиною та її вихованні, надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини та про їх зміну, а також повідомляти причини виїзду, точного місця призначення та часу перебування за кордоном.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у спілкуванні батька з донькою, не заслуговують на увагу.

Так, ще у 2019 року ОСОБА_1 звертався до Служби у справах дітей з питання визначення йому способів участі у вихованні доньки. Виходячи зі змісту наданої йому відповіді на звернення, ОСОБА_2 дійсно чинила перешкоди у спілкуванні батька з донькою, у зв`язку з чим матері дитини були надані роз`яснення норм чинного законодавства щодо участі батьків у вихованні дітей, рівність їх прав та обов`язків. Заявнику рекомендовано звернутися до суду в разі невиконання ОСОБА_2 наданих рекомендацій.

22 жовтня 2019 року потреба ОСОБА_1 у вирішенні питання щодо побачень з донькою була вирішена за участю виконавчого комітету Прилуцької міської ради, який своїм рішенням встановив певний порядок побачень.

Також під час розгляду даної справи в суді першої інстанції органом опіки та піклування з`ясовано, що батько не має змоги спілкуватись з малолітньою донькою, бо цьому суперечить її мати. При цьому мати на засідання постійної комісії з питань захисту прав дитини не з`явилась, але в телефонному режимі пояснила, що буде очікувати виключно рішення суду. Вказані обставини викладено у Висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради від 13 грудня 2023 року.

Надана до суду першої інстанції роздруківка телефонних дзвінків на номер ОСОБА_2 не є беззаперечним доказом припинення спілкування батька з дитиною, оскільки, як зазначає сама відповідачка, з якою у ОСОБА_1 склалися неприязні відносини, телефонний номер належить саме їй, а не самій дитині. При цьому залишаються неспростованими доводи позивача, що його телефонний номер у телефоні дитини заблокований.

ОСОБА_2 не надано суду доказів, що ОСОБА_1 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Також не надано доказів на підтвердження того, що спілкування батька зі своєю донькою буде суперечити інтересам дитини.

Однак, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне змінити визначені судом першої інстанції способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 та її вихованні.

Так, ОСОБА_1 заявляв позовні вимоги в тому числі і щодо можливості відвідування дитиною місця проживання діда по лінії батька ОСОБА_4 і баби по лінії батька ОСОБА_5 та зустрічі і спілкування батька з дочкою у їх дні народження, а також у святкові дні та в дні народження діда і баби по лінії батька.

Дід та баба по лінії батька не були учасниками справи, їхня думка щодо можливості відвідування їх онукою за місцем їх проживання не з`ясовувалась, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. У відповідності до положень ст.257 СК України баба і дід не позбавлені можливості звернутися до суду із відповідним позовом, якщо їм чиняться перешкоди у здійсенні їх прав на виховання внучки.

У відповідності до положень ст.263 ЦПК України основними вимогами до судових рішень є законність, обгрунтованість та мотивованість.

Всі судові рішення повинні бути чіткими і зрозумілими та не викликати різних варіантів його тлумачення.

У позовній заяві не визначено конкретні дати днів народження, в які можуть відбуватися зустрічі батька з донькою, а дати релігійних і офіційних свят можуть змінюватися, тому суд апеляційної інстанції з метою конкретизувати судове рішення вважає за необхідне встановити безперешкодні зустрічі та спілкування батька з дочкою не менше 3 годин протягом дня 29 березня щорічно в день народження дитини та в день народження батька 26 липня щорічно, відмовивши у задоволенні позовних вимог в частині зустрічей батька з дочкою у дні народження діда та баби по лінії батька, у дні релігійних та офіційних свят.

При цьому є такими, що заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги щодо необхідності врахування імовірності хвороб та інших факторів, які можуть негативно впливати на можливість надання побачень. Задля цього є необхідним встановлення певних умов участі позивача у спілкуванні з дочкою та її вихованні, а саме: урахування графіку навчання дитини, задовільного стану здоров`я дитини, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку.

Також з урахуванням віку дитини, необхідності дотримання графіку її навчання суд апеляційної інстанції вважає за доцільне зменшити тривалість перебування ОСОБА_1 з дочкою, встановивши час з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. кожного першого та третього понеділка, а також обмеживши час спілкування батька з дочкою за допомогою телефонного або іншого засобу зв`язку - з 16 години до 18 години щоденно.

Зобов`язання ОСОБА_2 за два дні до зустрічі та у разі зміни фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини повідомляти батька дитини точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини не можуть свідчити про порушення права матері на вільне пересування та втручання в її життя, оскільки стосуються інформації щодо дитини і обумовлюються необхідністю забезпечення визначеної участі батька у спілкуванні з донькою.

Твердження ОСОБА_2 , що її зобов`язання повідомляти причини виїзду за кордон, точне місце призначення та час перебування, повинно містити певні часові межі, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки стосуються права позивача знати місце перебування дитини. Однак такий обов`язок не повинен обмежувати можливості вільного пересування доньки позивача разом з матір`ю та організовувати власний побут та дозвілля, тому колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необхідність узгодження між сторонами по справі можливості спілкування батька з донькою у дні та години визначені цим рішенням заздалегідь узгодивши можливість такого спілкування.

Водночас, відповідачка не позбавлена можливості у разі зміни обставин, які б підтверджували наявність негативного впливу визначених способів участі батька у спілкуванні з дочкою та її вихованні на нормальний розвиток дитини, а також у випадку доведення, що таке спілкування відбувається не в інтересах дитини, на звернення до суду з позовом про зміну встановленого способу участі батька у вихованні доньки.

Крім того, є безпідставними доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції проігнорував висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №754/9026/16-ц, оскільки під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини у кожній справі враховуються конкретні її обставини щодо конкретних осіб і конкретних відносин між батьками і дітьми. Встановлені у справі №754/9026/16-ц обставини є відмінними ніж обставин у справі, яка переглядається Чернігівським апеляційним судом, відповідно викладені в постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року правові висновки не можуть бути застосовані у даній справі.

Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.3, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 лютого 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу участі у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 та її вихованні змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Визначити такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 та її вихованні:

- перебування ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 , без присутності матері ОСОБА_2 , з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, а також розважальних закладів з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. кожного першого та третього понеділка за умови задовільного стану здоров`я дитини, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку;

- спільний відпочинок ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 щорічно 15 (п`ятнадцять днів) поспіль в період шкільних літніх канікул, без присутності матері, за умови задовільного стану здоров`я дитини, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку;

- безперешкодні зустрічі та спілкування батька з дочкою не менше 3 (трьох) годин протягом дня 29 березня щорічно в день народження дитини та в день народження батька 26 липня щорічно, з урахуванням графіку навчання дитини, без присутності матері, за місцем проживання батька або за місцем дитячих розваг та відпочинку на розсуд батька, але за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та узгодивши попередньо порядок проведення святкування, за умови задовільного стану здоров`я дитини, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку;

- спілкування батька з дочкою за допомогою телефонного або іншого засобу зв`язку з 16 години до 18 години щоденно;

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2024 року.

Головуючий: Судді: