Справа № 308/5852/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Петришина Н.А.

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів до подання позовної заяви -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_2 звернувся із вищевказаною заявою про забезпечення доказів шляхом:

- витребувати у приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Наталії Методівни належним чином посвідчену копію договору купівлі-продажу №7639 від 29.09.2004, за яким ОСОБА_3 набула у власність нерухомість квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- витребувати у приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Олійник Любові Євгенівни належним чином посвідчені копії: договору купівлі-продажу номер 1258 від 28.11.2019, згідно якого ОСОБА_3 було продано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 57,9 кв.м, ОСОБА_4 ; паспорту та довідки про присвоєння індивідуального номеру платника податків (або ідентифікаційного номеру, або реєстраційного номеру облікової картки платника податків) продавця ОСОБА_3 ;

- надати матеріали спадкової справи для огляду заявнику ОСОБА_2 або його представнику.

Заяву про забезпечення доказів мотивовано тим, що рішенням Болехівського районного суду Івано-Франківської області від 26.10.2023 у справі №339/336/23 задоволено позов про продовження строку прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті сестри ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В процесі оформлення прав на спадкове майно виникла необхідність встановлення належності на праві власності саме померлої ОСОБА_3 об`єкта нерухомості - квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 57,9 кв.м.

Так, приватним нотаріусом Барабаш Русланою Степанівною надіслано запит до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Наталії Методівни щодо надання спадкоємцю ОСОБА_2 дублікату договору-купівлі, посвідченого від 29.09.2004 за реєстровим номером №7639 на ім`я ОСОБА_3 однак відповіді щодо запитуваної інформації та документів не отримано.

Також зазначає, що при отриманні інформації з Державного реєстру речових прав на об`єкт нерухомості виявилось, що ОСОБА_3 28.11.2019 було укладено договір купівлі-продажу №128, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Олійник Любов`ю Євгенівною, за яким право власності на вищезазначену квартиру набула ОСОБА_4 .

На адвокатський запит про надання належним чином посвідчених копій договору купівлі-продажу номер 1258 від 28.11.2019, згідно якого ОСОБА_3 було продано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 57,9 кв.м, ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Олійник Л.Є. було відмовлено у наданні запитуваних документів у зв`язку з нотаріальною таємницею.

Вказав, що враховуючи наведені обставини, заявник бажає звернутись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.11.2019 №1258, згідно з яким ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, оскільки у заявника виникли труднощі з отриманням копій документів, на підставі яких ОСОБА_3 набула право власності на вищезазначений об`єкт нерухомості та на підставі яких нерухомість була відчужена, то і звернувся із цією заявою про забезпечення доказів до подання позову.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Куркевич О.В. підтримав подану заяву про забезпечення доказів з мотивів, викладених у ній. Додатково зазначив, що підставою звернення із заявою про забезпечення позову стала неможливість позивачем отримати копії необхідних йому документів. Також зазначив, що не вважає реальною можливість втрати або знищення витребовуваних документів, оскільки вони знаходяться у справах нотаріусів. Вказав, що після отримання і огляду витребовуваних копій документів, позивачем буде розглядатись питання про звернення до суду з позовом про захист своїх порушених прав.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши подану заяву про забезпечення доказів, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Частина 1 ст. 117 ЦПК України містить перелік вимог до заяви про забезпечення доказів, зокрема у заяві необхідно зазначити докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст.ст.116-119 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи у відповідності до ст.84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №367/6751/18-ц (провадження №61-23322св19) викладено наступну правову позицію: "Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом".

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11.03.2020 року у справі №9901/608/19, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Натомість, механізм витребування доказів - це спосіб сприяння стороні в отриманні тих чи інших доказів, які вона не може отримати самостійно.

Отже, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (ст.ст.116-117 ЦПК України) та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (ст.84 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, посилаючись на те, що частина витребуваних документів захищаються нотаріальною таємницею, що утрудняє їх отримання та можуть бути витребувані виключно судом, а частина документів на запит не надана. При цьому заявник не обґрунтовує свою заяву тим, що запитувані документи можуть бути втрачені або збирання таких доказів стане згодом неможливим чи утрудненим та не надає доказів на підтвердження таких обставин.

За таких обставин, враховуючи, що підстав допускати, що засіб доказування може бути втрачений чи збирання доказів стане неможливим у суду немає, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Відмовляючи в задоволенні даної заяви, судом також враховано, що позивач не позбавлений права звернутись до суду із заявою про витребування доказів з відповідним обґрунтуванням необхідності їх витребування з огляду на заявлені позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 84, 116-118, 260-261, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 05.04.2024.

Суддя І.О. Шепетко