Справа № 199/6441/23
(2/199/298/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Циганок К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном, в якому зазначив, що наприкінці 2022 року з Державного реєстру речових прав на майно позивачу стало відомо, що в Реєстрі речових прав на майно міститься запис про обтяження № 6389242, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстровано 14.08.2007 року за № 5482954 реєстратором: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова, б/н, 14.08.2007 р,. Четверга дніпровська державна нотаріальна контора; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: ОСОБА_1 . Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; додаткові дані: № 147: Заявник: Четверта ДДНК.

Через зазначений арешт позивач не зміг реалізувати своє право власності на нерухоме майно, оскільки при зверненні до нотаріуса йому було повідомлено, що через відсутність коду у записі про обтяження № 6389242 не можливо встановити, на якого саме майно ОСОБА_1 накладено вищезазначений арешт (внесено запис про обтяження), тому нотаріус не може нотаріально посвідчити відчуження нерухомого майна позивача.

У зв`язку з викладеним позивач просив суд усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження майном шляхом внесення відповідачем в запис про обтяження № 6389242, зареєстрований 14.08.2007 року за № 5482954, реєстратор: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора на підставі Постанови б/н від 14.08.2007 р. Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, змін щодо ідентифікуючих даних особи ОСОБА_1 , на майно якого накладено арешт, зокрема: дату народження або ідентифікаційного коду.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2014 року відкрито провадження по даній справі.

У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, рішення на розсуд суду.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в Реєстрі речових прав на майно міститься запис про обтяження № 6389242, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстровано 14.08.2007 року за № 5482954 реєстратором: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова, б/н, 14.08.2007 р,. Четверга дніпровська державна нотаріальна контора; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: ОСОБА_1 . Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду; додаткові дані: № 147: Заявник: Четверта ДДНК.

Позивач посилається на порушення його прав, оскільки через відсутність іншої ідентифікації особи ОСОБА_1 в реєстрі обтяжень він не може реалізувати своє нерухоме майно.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, статей 2,4,5,12,13,19 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа,а увипадках,встановлених законом,органи таособи,яким закономнадано правозахищати права,свободи таінтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Зокрема відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 у справі № 6-26 цс 13 вбачається, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс 18), а також вказувала на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

У контексті наведеного вище, позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права розпорядження майном шляхом внесення відповідачем в запис про обтяження № 6389242 дату народження або ідентифікаційний код, не підлягають задоволенню з огляду на неправильно обраний спосіб захисту , оскільки заявнику необхідно звертатись до суду із позовною вимогою щодо зняття арешту з майна, а не внесення даних в запис про обтяження. Крім того, позивач не довів належними та допустими доказами, що він не є суб`єктом обтяження у вигляді арешту нерухомого майна.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд понесені судові витрати по сплату судового збору відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 274 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном - відмовити.

Судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко