Справа № 569/2902/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi головуючої суддi Панас О.В.

при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, Рівненської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.02.2024 до повноліття дітей.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року у справі №569/15977/16-ц був розірваний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції 07 серпня 2009 року, актовий запис №1061. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживають разом з ними. Батько дітей з ними не проживає, достатньої участі в утриманні дітей не бере.

В них була домовленість з відповідачем про сплату аліментів в розмірі 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Проте усної домовленості щодо розміру аліментів або іншого матеріального забезпечення дітей боржник не дотримується. Водночас має постійний заробіток, є працездатним та має можливість сплачувати аліменти.

Водночас, її заробітку недостатньо для забезпечення елементарного (мінімального) рівня проживання дітей, надання продуктів харчування, непродовольчих товарів (текстильної білизни, предметів першої потреби, товарів культурно-побутового та господарського призначення, медикаментів), оплати комунальних послуг, витрат на шкільний заклад, витрат на гурткові заняття, спрямовані на розвиток дітей.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Подала до суду письмову заяву (вх.14577/24-вх від 12.03.24), в якій повністю підтримала позовні вимоги, які просила задовольнити. Просила розглянути позов у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Подав до суду письмову заяву (№ 13176/24-вх. від 06.03.24), в якій не заперечив проти задоволення позовних вимог. Просив розглянути справу за його відсутності.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Ухвалою Рівненського міського суду від 23.02.2024 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, у справі відкрите спрощене позовне провадження призначено розгляд справи з викликом сторін.

Дослідивши письмові матеріали по справі та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.02.2017 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей:сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 15.12.2009 р. складено актовий запис № 3257, зареєстрований Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 22.04.2015 складено актовий запис № 1015, зареєстрований Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначено у ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази та обставини, визнання відповідачем пред`явленого до нього позову, суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення з відповідача аліменти на утримання дітей за рішенням суду. Враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, рівності прав та обов`язків матері та батька щодо неповнолітніх дітей, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.02.2024 до повноліття дітей, визнаючи такий розмір аліментів справедливим та розумним та є таким, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.182 СК України.

Рішення суду про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 09.02.2024 по 09.03.2024 - допустити до негайного виконання.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 1211,20 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного, ст.ст. 180, 182, 191 СК України, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд , -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, Рівненської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.02.2024 до повноліття дітей.

Рішення суду про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 09.02.2024 по 09.03.2024 - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. в прибуток державного бюджету .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено 08.04.2024

Суддя О.В.Панас