Справа № 303/4006/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 березня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д,,

з участю секретаря Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 вересня 2022 року (головуючий Куцкір Ю.Ю.) у справі № 303/4006/20,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та Мукачівської міської ради про скасування рішення Мукачівської міської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку.

Позов мотивовано тим, що 02.07.2004 ОСОБА_2 придбав домоволодіння по АДРЕСА_1 та відповідно до рішення Мукачівського міськвиконкому від 21.04.2005 № 106 здійснив прибудову до нього і реконструкцію.

Рішенням 38-ї сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 17.01.2005 передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_3 є суміжним землекористувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Протягом кількох років між ними існує спір щодо межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . В результаті тривалих судових процесів, правовстановлюючі документи ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку скасовано в судовому порядку.

Зазначав, що відповідач ОСОБА_3 постійно наголошує на тому, що позивач ОСОБА_2 захопив частину земельної ділянки та збудував на ній огорожу.

Такі твердження відповідача не відповідають дійсності, що підтверджується відповідним рішенням суду. Вказує, що при вирішенні спору щодо меж земельних ділянок та демонтажу бетонної огорожі, Апеляційний суд Закарпатської області у рішенні від 26.09.2012 (у справі № 707/2-331/2010) прийшов до висновку, що межі ОСОБА_2 не були порушені, а виключно мало місце питання щодо доступу позивача ОСОБА_4 до стіни свого будинку, а тому апеляційний суд вирішив усунути ОСОБА_5 перешкоди у користуванні належною до будинку АДРЕСА_2 частиною земельної ділянки завширшки 0,388 м, прилеглою до стіни будинку АДРЕСА_3 , зобов`язавши ОСОБА_2 демонтувати частину огорожі, що перешкоджає доступу до зазначеної ділянки.

28.10.2019 державним виконавцем Мукачівського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Лешко В.О. було відкрито виконавче провадження ВП № 60424693 про примусове виконання виконавчого листа № 303/1879/13-ц, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про усунення ОСОБА_5 перешкод у користуванні належною до будинку АДРЕСА_1 частиною земельної ділянки завширшки 0,388 м, прилеглої до стіни домоволодіння АДРЕСА_2 , зобов`язавши ОСОБА_2 демонтувати частини огорожі, що перешкоджають доступу до зазначеної ділянки.

Рішення суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили 26.09.2012 ОСОБА_2 було виконано повністю, він демонтував частину огорожі, що перешкоджала доступу до стіни будинку АДРЕСА_2 та відступив від неї не 0,388 м, як вимагалось судовим рішенням, а 0,520 м. Виконання рішення суду зафіксовано актом державного виконавця від 12.12.2019 та постановою про закінчення виконавчого провадження від 16.12.2019.

Тобто спір щодо меж земельної ділянки між позивачем та відповідачем існує давно. Мукачівська міська рада була стороною всіх цих судових проваджень і була обізнана із ситуацією, яка склалась. У всіх попередніх судових справах мова йшла про ту частину земельної ділянки на межі, яка знаходиться між земельною ділянкою позивача та будинком відповідача ОСОБА_6 . Так як позивач відступив для надання відповідачу доступу до стіни будинку, спір нібито мав бути вирішений, але ні, відповідач знову звернувся до суду з аналогічним позовом демонтувати бетону огорожу, яка знаходиться на межі їхніх двох ділянок і вже не в якійсь частині, а повністю по межі.

Вказував, що такі вимоги відповідача є необґрунтованими та незаконними. До свого позову відповідач ОСОБА_3 додав документи, що підтверджують його право власності на суміжну земельну ділянку за АДРЕСА_1 . Саме тоді ОСОБА_2 дізнався, що ОСОБА_3 розробив технічну документацію та оформив право власності на земельну ділянку.

В результаті звернення ОСОБА_2 до землевпорядної організації з метою замовлення технічної документації, позивачу повідомлено, що ОСОБА_3 захопив частину ділянки, якою позивач користується з 2004 року та якою користувались колишні власники будинку позивача.

Це стало можливо тому, що жодних меж з позивачем, як суміжним землекористувачем ОСОБА_3 не погоджував. Більше того, під час виїзду земельної комісії щодо встановлення та погодження меж позивач не був присутній, адже жодного повідомлення про проведення виїзного обстеження позивачу не надходило.

Мукачівська міська рада, знаючи та володіючи інформацією щодо межового спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 навіть не вважала за необхідне повідомити про виїзд комісії та запросити обидві сторони. Комісія прийняла рішення за участю виключно відповідача ОСОБА_4 та задовольнила всі його прохання та вимоги. Внаслідок чого зареєстрована земельна ділянка з межами, які переходять на частину ділянки позивача не відповідає фактичному землекористуванню та порушує права позивача як законного землекористувача.

Позивач посилався на висновки у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 11.07.2018 у іншій цивільній справі № 263/11779/16-ц та вказував, що під час розгляду справи щодо скасування права власності на земельну ділянку для суду важливе значення має непідписаний позивачем акт погодження меж у разі наявного спору щодо меж земельної ділянки. Верховний Суд підкреслив, що позивач не підписав акт погодження меж саме тому, що між ним та відповідачем існував спір про право на певну частину земельної ділянки. Наявність такого спору підтверджувалися наданими у справу позивачем документами, які були не враховані нижчими судами. У цій справі суд касаційної інстанції встановив, що суди мають звертати увагу на погодження меж суміжних землекористувачів у випадку наявності спору.

Погодження меж земельної ділянки із суміжними власники (користувачами) є обов`язковим при виділенні земельної ділянки у власність.

Зазначав, що за змістом п.3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Посилаючись на дані обставини, позивач ОСОБА_2 просив суд:

1) визнати недійсним та скасувати рішення 74-ї сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради № 1808 від 20.02.2020 «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою, затвердження землевпорядних документацій та передачу земельних ділянок у власність» в частині передання земельної ділянки у приватну власність за цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівельі споруд (присадибна ділянка) Теллінгеру Штефану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0598 га, кадастровий номер :01:009:0543;

2) скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:0543, площею 0,0598 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104, що належить на праві власності Теллінгеру Штефану, шляхом виключення з Державного земельного кадастру запису, щодо державної реєстрації вказаної земельної ділянки;

3) скасувати реєстрацію права власності Теллінгеру Штефану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, кадастровий номер :01:009:0543, площею 0,0598 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104, проведену на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 1808, виданого Мукачівською міською радою 20.02.2020 та відомостей з Державного земельного кадастру № 20630413 від 15.06.2020 та внесену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №52693877 від 17.06.2020.

Важливі процесуальні дії суду першої інстанції

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2022 року залучено до участі у справі № 303/4006/20 ОСОБА_8 , в якості правонаступника позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення 74-ї сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради № 1808 від 20.02.2020 «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою, затвердження землевпорядних документацій та передачу земельних ділянок у власність» в частині передання земельної ділянки у приватну власність за цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» Теллінгеру Штефану за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0598 га, кадастровий номер :01:009:0543.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:0543, площею 0,0598 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104, що належить на праві власності Теллінгер Штефану, шляхом виключення з Державного земельного кадастру запису щодо державної реєстрації вказаної земельної ділянки.

Скасовано реєстрацію права власності Теллінгеру Штефану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, кадастровий номер :01:009:0543, площею 0,0598 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104, проведену на підставі рішення органу місцевого самоврядування №1808 виданого Мукачівською міською радою 20.02.2020 та відомостей з Державного земельного кадастру № 20630413 від 15.06.2020 та внесену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52693877 від 17.06.2020.

Стягнуто на користь ОСОБА_8 з ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Мукачівської міської ради Закарпатської області з кожного по 980 гривень 93 копійки судового збору.

Стягнуто на користь ОСОБА_8 з ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Мукачівської міської ради Закарпатської області з кожного по 9 259 гривень 56 копійок судових витрат за проведення експертизи.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення подав апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_9 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та у позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги, котра викладена на 33 аркушах та після усунення недоліків у виправленій редакції на 21 аркуші, зводяться до таких.

Процесуальні права відповідача ОСОБА_4 були порушені, оскільки він не був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Визначальними у справі є рішення Апеляційного суду Закарпатської області у справі № 303/813/14-ц від 01.08.2017, залишене без змін постановою Верховного Суду від 31.01.2019, яким встановлені обставини землекористування та проходження межі між спірними земельними ділянками, а також встановлено порушення саме земельних прав ОСОБА_4 , оскільки межа проходила на відстані 0,38 м від будинку замість 0,50 м і не було доведено, що його будинок знаходиться на межі земельної ділянки.

Межі земельної ділянки ОСОБА_4 повинні відповідати рішенню Мукачівської міської ради від 02.11.1956 № 365 (30 м х 20 м = 600 кв.м), але фактично рішення судів у справі № 303/813/14-ц не виконані.

ОСОБА_2 пред`явив позов у даній справі, щоб не відновлювати розміри земельної ділянки ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції не врахував судові рішення, ухвалені за результатом розгляду спорів між сторонами, встановлені ними обставини, зокрема у справі № 303/813/14-ц.

ОСОБА_2 побудував стіну по межі земельної ділянки, як стверджує, на відстані 0,52 м від стіни будинку АДРЕСА_2 , однак, фототаблиця у висновку експерта вказує на те, що це не відповідає дійсності.

Місцевий суд не звернув уваги на те, що дах гаража ОСОБА_2 виступає під дерев`яну стріху будинку АДРЕСА_2 , чим порушуються межа між земельними ділянками та протипожежні норми, межа між земельними ділянками проходить по стіні гаража ОСОБА_2 , але ці обставини не встановлювалися.

Висновок експерта ОСОБА_10 від 05.05.2022 помилковий, не враховує дійсних обставин розташування ділянок, їх параметрів, проходження межі між ними, не може бути взятим до уваги.

ОСОБА_7 замовлено судову експертизу експерту Павличу О.В., яким надано висновок від 09.03.2021 № 0014/2021, однак відповідач не подав його суду, оскільки не був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін (а.с. 37-45 т. 4). Зокрема вказує, що ОСОБА_3 просив суд повідомляти його про судові засідання шляхом СМС повідомлень, а місцевий суд належним чином повідомляв відповідача про судові засідання, дотримався норм процесуального права та повідомляв відповідача належним чином у спосіб, визначений самим відповідачем, що підтверджується неодноразовою явкою у підготовчі судові засідання. Вказує, що місцевим судом правильно встановлено обставини справи, рішення є законним та обґрунтованим, оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування та передача у власність ОСОБА_11 земельної ділянки порушує права ОСОБА_8 , як правонаступника ОСОБА_2 , стосовно належного користування своєю земельною ділянкою, унеможливлює розроблення для позивача технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж його земельної ділянки в натурі.

У письмових поясненнях Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області просило апеляційну скаргу ОСОБА_12 задовольнити, рішення місцевого суду скасувати, оскільки таке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с. 79-91 т. 4).

Зокрема зазначає, що непогодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 , яке мотивоване наявністю земельного спору, є формою реалізації прав останнього, а сама процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність. Чинне законодавство не обмежує право органу місцевого самоврядування на таку передачу через відсутність підпису суміжного землекористувача. Земельну ділянку передано ОСОБА_13 з дотриманням норм чинного законодавства, відсутні правові підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування його права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Межі розгляду апеляційним судом та явка учасників справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

ОСОБА_8 просила апеляційну скаргу розглядати за її відсутності. Рішення суду просила залишити без змін (а.с.105 т. 4).

Заслухавши суддю-доповідача, позицію апелянта та його представника, пояснення представника Мукачівської міської ради, дослідивши матеріали даної справи та матеріали цивільної справи № 303/813/14ц, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно із ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно зі статтею 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Статтею 107 ЗК України, передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 ЗК України власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди.

Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, та визначено способи захисту прав на земельні ділянки.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що у 2009 році ОСОБА_5 звертався в суд із позовом до Мукачівської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_2 , третя особа Мукачівський міський відділ земельних ресурсів, в якому просив: скасувати п. 8 рішення 49-ї сесії 5-го скликання Мукачівської міської ради від 20.08.2009 № 1023 про затвердження акту комісії від 18.08.2009 зовнішнього обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_2 та про встановлення межі землекористування з домоволодінням АДРЕСА_2 згідно планів, виготовлених ТОВ «ГТЗ-Сервіс» (2008 р.) та ФОП ОСОБА_14 (2007 р.); визначити проходження межі земельних ділянок, якими користуються ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , із врахуванням інвентарних справ домоволодінь №№ НОМЕР_1 і АДРЕСА_1 , висновку судової будівельно-технічної експертизи № 85/09 від 10.01.2009 р., схеми, складеної 23.05.2008 р. КП «Мукачівське МБТІ та ЕО», та визначити ці ділянки в натурі; зобов`язати Мукачівський міський відділ земельних ресурсів виготовити державні акти на дані земельні ділянки у межах, що існували до самочинного будівництва ОСОБА_2 паркана та огорожі; усунути перешкоди в користуванні земельної ділянки по АДРЕСА_2 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 перенести огорожу у межі земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 , знести бетонні огорожі, що перешкоджають доступу до газового лічильника, та знести гаражне перекриття, що виходить за межі його території і яке переходить під дах будинку АДРЕСА_2 , що є пожежонебезпечним.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.02.2010 у позові ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2012 у справі № 707/2-331/2010

рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15.02.2010 у частині відмови в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні прилеглою до будинку частиною земельної ділянки, необхідною для обслуговування будинку скасовано, позов у цій частині задоволено: усунуто ОСОБА_5 перешкоди у користуванні належною до будинку АДРЕСА_1 частиною земельної ділянки завширшки 0,388 м, прилеглою до стіни будинку АДРЕСА_3 , зобов`язавши ОСОБА_2 демонтувати частини огорожі, що перешкоджають доступу до зазначеної ділянки. В решті рішення суду залишено без змін (а.с. 53-56 т. 1, https://reyestr.court.gov.ua/Review/26341829).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2012 було відмовлено ОСОБА_5 , ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі (а.с. 57 т. 1).

Постановою Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 16.12.2019 закрито виконавче провадження у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 усунув ОСОБА_5 перешкоди у користуванні належною до будинку АДРЕСА_1 частиною земельної ділянки завширшки 0,3888 м., прилеглою до стіни будинку АДРЕСА_3 , тобто демонтував частини огорожі, що перешкоджають доступу до зазначеної ділянки (а.с. 61 т. 1).

Також встановлено, що в лютому 2014 року ОСОБА_5 звертався з позовом до Мукачівської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа - Міськрайонне управління Держкомзему у м. Мукачево та Мукачівському районі, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати пункт 8 рішення Мукачівської міської ради Закарпатської області від 20.08.2009 № 1023 про затвердження акта комісії зовнішнього обстеження земельної ділянки ОСОБА_5 від 18.08.2009 та про встановлення меж землекористувань між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , згідно із кадастровим планом, виготовленим ТОВ «ГТЗ-Сервіс» та ФОП ОСОБА_14 ;

- визнати недійсним та скасувати державний акт від 19.10.2009 про право власності на земельну ділянку площею 0,0587 га по АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_2 на підставі рішення Мукачівської міської ради від 17.01.2005 та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.02.2015 у справі № 303/813/14-ц в задоволенні позову ОСОБА_15 відмовлено (Т.1. а.с. 240-244 справи № 303/813/14-ц).

Справа № 303/813/14-ц в апеляційному та касаційному порядку переглядалась неодноразово.

Апеляційним судом двічі ухвалювались судові рішення, які скасовувались судом касаційної інстанції з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Останні рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 01.08.2017 у справі № 303/813/14-ц (https://reyestr.court.gov.ua/Review/68255709) апеляційну скаргу ОСОБА_15 задоволено.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20.02.2015 скасовано з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано пункт 8 рішення 49-ї сесії 5-го скликання Мукачівської міської ради від 20.08.2009 № 1023 про затвердження акту комісії від 18.08.2009 зовнішнього обстеження земельної ділянки ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , та про встановлення межі землекористування між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно кадастрового плану виготовленого ТОВ «ГТЗ-Сервіс» (2008 р.) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_14 (2007 р.).

Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯИ № 015679 від 19.10.2009 на право власності на земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0587 га, кадастровий номер :01:009:0227, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, виданий на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення 38-ї сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 17.01.2005 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 71.

Скасовано державну реєстрацію державного акту серії ЯИ № 015679 від 19.10.2009 на право власності на земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0587 га, кадастровий номер :01:009:0227, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, виданий на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення 38-ї сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 17.01.2005 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 71.

Вказане рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 01.08.2017 залишено без змін постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 31.01.2019 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79572896#).

Вищевказаним рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 01.08.2017 у справі № 303/813/14-ц встановлено наступні преюдиційні обставини.

Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 02.11.1956 № 365 ОСОБА_16 було відведено для будівництва індивідуального житлового будинку земельну ділянку площею 600 кв.м. по АДРЕСА_4 (на час розгляду справи номер 34), на підставі якого 19.12.1956 між виконавчим комітетом Мукачівської міської ради та ОСОБА_16 було укладено договір про надання останньому зазначеної земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, а 16.02.1957 проведено відведення земельної ділянки в натурі (а. с. 19 справи № 303/813/14-ц).

Після смерті ОСОБА_16 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) житловий будинок по АДРЕСА_1 успадкувала його дружина ОСОБА_17 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.1999, зареєстрованого в реєстрі за № 3238, а 08.06.2007 на підставі договору купівлі-продажу вона відчужила його позивачу ОСОБА_5 , який 16.06.2007 зареєстрував право власності у Комунальному підприємстві «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».

02.07.2004 ОСОБА_2 придбав (на підставі договору купівлі продажу від 02.07.2004) суміжне домоволодіння по АДРЕСА_1 та відповідно до рішення Мукачівського міськвиконкому від 21.04.2005 № 106 здійснив прибудову до нього і його реконструкцію.

Рішенням 38 сесії 4 скликання Мукачівської міської ради від 17.01.2005 ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

На підставі цього рішення 14.10.2009 ОСОБА_2 було видано державний акт серії ЯИ № 015679 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,587 га.

Пунктом 8 рішення Мукачівської міської ради від 20.08.2009 № 1023 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадян м. Мукачева» затверджено акт комісії зовнішнього обстеження земельної ділянки ОСОБА_15 від 18.08.2009 та встановлено межу землекористувань між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно з кадастровим планом, виготовленим ТОВ «ГТЗ-Сервіс» (2008 року), позначену літерами В-Г, та згідно з кадастровим планом, виготовленим фізичною особою підприємцем ОСОБА_14 (2007 року), позначену літерами Г-А (а. с. 131 т. 1 справи № 303/813/14-ц). Вказаний пункт 8 рішення 49 сесії 5 скликання Мукачівської міської ради від 20.08.2009 № 1023 визнано недійсним та скасовано. Отже, відсутня правова підстава вважати, що межі земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , погоджені у встановленому законом порядку.

Апеляційним судом при розгляді справи № 303/813/14-ц було досліджено матеріали такої судової справи, матеріали двох інвентарних справ на будинки за АДРЕСА_3 відповідно, матеріали іншої судової справи за № 100/09, що була розглянута між цими ж сторонами, а також заслухано пояснення судового експерта ОСОБА_18 , і встановлено, що фактично зовнішня межа спірної земельної ділянки, переданої у власність відповідачеві ОСОБА_2 , з боку будинковолодіння за № 34, що належить позивачеві ОСОБА_19 порушує права останнього, оскільки проходить на відстані 0,38 м від будинку позивача, а не 0,50 м , як це зазначено у правовстановлюючих документах на земельну ділянку, належних позивачеві.

Твердження відповідача ОСОБА_2 та його представників про те, що насправді саме позивач ОСОБА_19 допустив порушення, оскільки його будинок фактично розташовано на межі земельної ділянки, не знайшло свого підтвердження належними, достатніми та допустимими доказами.

Апеляційним судом у справі № 303/813/14-ц, відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України, було роз`яснено сторонам їх право заявити клопотання про призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи, таке клопотання було заявлено представником відповідача та задоволено. Справу було направлено експертній установі, однак вона була повернута суду без виконання у зв`язку із тим, що вона не була оплачена.

При розгляді справи № 303/813/14-ц встановлено, що позивач ОСОБА_5 довів факт порушення своїх прав і наявність правових підстав для їх судового захисту, обраним позивачем способом. При цьому, факт порушення прав позивача не спростовано відповідачем ОСОБА_2 належними, достатніми та допустимими доказами.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Таким чином встановлено, що саме ОСОБА_2 був порушником прав ОСОБА_5 , межа переданої ОСОБА_2 земельної ділянки порушувала права ОСОБА_5 , оскільки проходила на відстані 0,38 м від належного ОСОБА_5 будинку, а не 0,50 м, як це зазначено у правовстановлюючих документах на земельну ділянку. У справі № 303/813/14-ц спір вирішено, шляхом скасування державного акту серії ЯИ № 015679 від 19.10.2009, виданого ОСОБА_2 на підставі рішення 38-ї сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 17.01.2005, скасовано державну реєстрацію такого державного акту. Відтак правовстановлюючий документ, який посвідчував право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку скасовано.

Встановлено, що після скасування правовстановлюючого документу ОСОБА_2 , на замовлення ОСОБА_15 ДП «Закарпатгеодезцентр» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2-30 т. 2).

Згідно матеріалів цієї технічної документації в акті встановлення та погодження меж землекористування від 26.11.2019 зазначено, зокрема, що від точки В до Г землі комунальної власності у користуванні гр. ОСОБА_2 , мітиться підпис саме представника Мукачівської міської ради, при цьому серед суміжних землекористувачів відсутнє прізвище ОСОБА_2 та його підпис (а.с. 6 т. 2).

Згідно з витягом з рішення Мукачівської міської ради 74-ї сесії 7-го скликання від 20.02.2020 №1808 «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою, затвердження землевпорядних документацій та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передано громадянам України у власність земельні ділянки за цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», зокрема Телінгеру Штефану земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0598 га, кадастровий номер :01:009:0543 (а.с. 15, зворот, 174, зворот т. 1).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.06.2020 № 212819904, державним реєстратором 15.06.2020 за Телінгером Штефаном було зареєстровано право власності на земельну ділянку у АДРЕСА_1 , площею 0,0598 га, кадастровий номер :01:009:0543, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104) на підставі рішення Мукачівської міської ради від 20.02.2020 №1808 та відомостей із Державного земельного кадастру від 15.06.2020 № 206304413, запис внесено на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.06.2020 № 52693877 (а.с. 14, 11 т. 1).

Пред`явивши позов у даній справі, ОСОБА_2 просив скасувати:

-рішення Мукачівської міської ради від 20.02.2020 №1808 в частині передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_11 ;

-державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

-державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на таку земельну ділянку у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач, як землекористувач суміжної земельної ділянки, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у користуванні його земельною ділянкою. Пославшись на висновок експерта судової земельно-технічної експертизи №506/10-21 від 05.05.2022, місцевий суд зазначив, що відведення земельної ділянки та передача у власність Теллінгеру Штефану рішенням 74 сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради №1808 від 20.02.2020 порушує права позивача щодо належного користування своєю земельною ділянкою, оскільки унеможливлює розробку технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), так як за адресою АДРЕСА_1 було закріплено фактичну площу 595 м.кв., а згідно технічної документації було затверджено 0,0598 га.

Однак, із такими висновками місцевого суду погодитися не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, а суд дійшов їх із порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він є користувачем суміжної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , площею 0,06 га, на підставі рішення 38-ї сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 17.01.2005, яким було передано у приватну власність ОСОБА_2 дану земельну ділянку. Вказував, що ОСОБА_3 набув право власності на суміжну земельну ділянку (по АДРЕСА_1 ) без погодження меж із суміжним землекористувачем ОСОБА_2 , якого не повідомлено про дату і час проведення робіт із закріплення меж земельної ділянки ОСОБА_4 в натурі (на місцевості), що позбавляє позивача частини земельної ділянки, яка перебувала у його користуванні.

Однак, як установлено апеляційним судом вище, судовими рішеннями у справі № 303/813/14-ц констатовано, що саме ОСОБА_2 порушував права ОСОБА_5 , межа земельної ділянки, котра була передана у власність ОСОБА_2 , площею 0,0587 га, з боку будинковолодіння за № 34, яке належить позивачу ОСОБА_5 , порушувала права останнього, оскільки проходила на відстані 0,38 м від належного ОСОБА_5 будинку, а не 0,50 м, як це зазначено у правовстановлюючих документах на земельну ділянку.

У судовому порядку спір щодо такого порушення вирішено у справі № 303/813/14-ц та в результаті скасовано виданий ОСОБА_2 на підставі рішення 38-ї сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 17.01.2005 державний акт серії ЯИ № 015679 від 19.10.2009 на право власності на земельну ділянку (площею 0,0587 га, по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:009:0227), а також скасовано державну реєстрацію такого державного акту.

Згідно з витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.09.2017 № 97144950 право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку скасовано, відомості про це внесено до реєстру 13.09.2017 (а.с. 242 т. 3).

Таким чином правовстановлюючий документ, який посвідчував право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку скасовано, а рішення 38-ї сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 17.01.2005, котре слугувало підставою видачі цього державного акту, вичерпало свою дію.

Відтак посилання у позовній заяві на те, що ОСОБА_2 є законним користувачем земельної ділянки саме площею 0,06 га на підставі рішення 38-ї сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 17.01.2005 є необґрунтованими, ґрунтуються на помилковому тлумаченні позивачем норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками у судових рішеннях, що набрали законної сили та встановлених ними обставин, і такі посилання позивача ОСОБА_2 спрямовані на викривлення обставин саме в тому контексті, який, на думку позивача, підтверджує обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.

Після скасування правовстановлюючого документу ОСОБА_2 , позивач не наводив доводів та не надав належних і допустимих доказів: щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) земельної ділянки ОСОБА_2 з урахуванням обставин вирішеного спору у справі № 303/813/14-ц, чи прийняття рішень Мукачівською міською радою стосовно передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки зі зміненою площею, конфігурацією, помірами за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, після скасування правовстановлюючого документу, який посвідчував право власності ОСОБА_2 , позивачем, правонаступником якого є ОСОБА_8 , не доведено обставин щодо встановлення (відновлення) меж його земельної ділянки в натурі, не надано належних і допустимих доказів щодо площі, помірів, конфігурації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не доведено формування такої земельної ділянки як об`єкту цивільних прав, відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України.

З урахуванням преюдиційних обставин, встановлених судовим рішенням у справі № 303/813/14-ц, колегія суддів відхиляє посилання на те, що у договорі купівлі-продажу будинку від 02.07.2004 було зазначено, що будинок у АДРЕСА_1 , який придбано ОСОБА_2 , знаходиться на земельній ділянці площею 600 кв.м. (0,06 га), а також вважає безпідставними посилання позивача на рішення 38-ї сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 17.01.2005 та те, що в його фактичному користуванні має перебувати земельна ділянка площею 0,06 га.

Посилання позивача на наявність такого рішення органу місцевого самоврядування є безпідставним, оскільки таке вичерпало свою дію, при цьому немає жодного іншого офіційно зафіксованого та підтвердженого рішення, яке б визначало площу та інші параметри земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , не відведена в натурі, її лінійні параметри (точне розташування, площа, межі, конфігурація) офіційно не визначені та не підтверджені, ділянка до Державного земельного кадастру не внесена, тож ділянка не сформована як оборотоздатний об`єкт цивільних прав.

Судова колегія відхиляє Висновок експерта судової земельно-технічної експертизи № 506/10-21 від 05.05.2022, оскільки здійснюючи огляд, заміри, проводячи дослідження судовий експерт виходив з тих параметрів земельної ділянки, яка перебуває саме у фактичному користуванні ОСОБА_2 (фактично існуючій площі, помірів, конфігурації земельної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 , тобто ґрунтується по суті на недоведеному факті надання й відведення земельної ділянки площею 0,06 га. Вказаний висновок базується на припущеннях експерта щодо площ земельних ділянок, які мають перебувати у користуванні сторін із посиланням на матеріали Інвентаризаційних справи № 6167/4646 (буд. 32) та 6683/5136 (буд. 34), (наявних у них генеральних планах (схемах), рішеннях виконавчого комітету Мукачівської міської ради депутатів трудящих), проте колегія суддів зазначає, що такі інвентаризаційні справи були досліджені судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 01.08.2017 у справі № 303/813/14-ц, залишеного без змін постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 31.01.2019, у зв`язку з чим судами була надана оцінка цим доказам (інвентаризаційним справам, наявним у них генеральним планам (схемам), рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради депутатів трудящих) при всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності, а відтак відповідні преюдиційні обставини встановлені судовим рішенням у справі № 303/813/14-ц, в результаті ухвалення якого, зокрема, скасовано виданий ОСОБА_2 на підставі рішення 38-ї сесії 4-го скликання Мукачівської міської ради від 17.01.2005 державний акт серії ЯИ № 015679 від 19.10.2009 на право власності на земельну ділянку площею 0,0587 га. У висновку експерта №506/10-21 від 05.05.2022 зазначених обставин не враховано. Натомість експерт вважав, що у ОСОБА_2 має бути у фактичному користуванні навіть більша площа 0,0600 га, при цьому за результатами обмірів ним зазначено, що у фактичному користуванні ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка площею 589,11 кв.м. (а.с. 109 зворот, т. 2), тобто є більше ніж було у скасованому державному акті позивача ОСОБА_2 .

Також при дослідженні вказаним експертом не взято до уваги ту обставину, що після скасування державного акту ОСОБА_2 , внаслідок порушення прав ОСОБА_4 , межі земельної ділянки ОСОБА_2 не встановлювалися (не відновлювалися) в натурі.

Суд першої інстанції при дослідженні висновку експерта не врахував, що відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України, не має переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Крім того, відповідно до вимог ч. 7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Оскільки експертизу у даній справі було призначено судом, у висновку експерта повинно бути зазначено про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 385 КК України.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У висновку експерта від 05.05.2022 №506/10-21 відсутні відомості про попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України.

Враховуючи наведене, оцінюючи такий висновок експерта, судова колегія вважає його недостовірним та неналежним доказом.

Ґрунтуючись на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не довів порушення його прав як користувача суміжної земельної ділянки, не довів належними, допустимими і достовірними доказами, що ОСОБА_11 передано у власність земельну ділянку за рахунок частини земельної ділянки ОСОБА_2 , не довів площу, конфігурацію земельної ділянки у АДРЕСА_1 після скасування правовстановлюючого документу ОСОБА_2 .

Доводи позивача щодо наявності рішення про надання йому у власність конкретно визначеної земельної ділянки площею 0,06 га та щодо наявності в нього права користування такою ділянкою, щодо порушення відповідачем прав позивача, незаконність оформлення відповідачем прав на землю, ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях позивача.

Стосовно посилань позивача ОСОБА_2 на те, що погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем є обов`язковим, а ОСОБА_2 не погоджував межі земельної ділянки ОСОБА_4 , не повідомлявся про дату і час проведення робіт із закріплення меж земельної ділянки ОСОБА_4 , слід зазначити наступне.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) зроблено висновок, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Ненадання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акта узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

До подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14 (провадження № 14-552цс18), від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, зазначаючи, зокрема, що стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, необхідно вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки, правового значення вони не мають.

У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на обов`язковість погодження меж суміжними землекористувачами та на постанову Касаційного цивільного суду від 11.07.2018 у справі № 263/11779/16-ц, як такі що суперечать наведеним висновкам Великої Палати Верховного Суду, а також тому, що у справі № 263/11779/16-ц надалі ухвалено постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.08.2021 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98911400), в якій застосовано позиції Великої Палати Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 у справі № 514/1571/14, у справі № 350/67/15 (провадження № 14-652цс18), у постанові від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17 та зазначено, що висновок судів попередніх інстанцій про те, що неузгодження меж земельної ділянки усіма сумісними власникам (користувачами) земельної ділянки є порушенням прав позивача під час надання у власність земельної ділянки відповідачу в процесі приватизації є неправильним та не відповідає нормам матеріального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що вирішення питань, пов`язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акта погодження меж земельних ділянок.

Відсутність погодження ОСОБА_2 меж земельної ділянки не перешкоджало ОСОБА_11 отримати земельну ділянку у власність і не було перешкодою у проведенні передбачених законом дій, спрямованих на завершення приватизації земельної ділянки. Ненадання ОСОБА_2 своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу ОСОБА_11 за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним рішення місцевої ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, чи скасування реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Надавши оцінку наявним у справі доказам, встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_8 , не доведено належними й допустимими доказами порушення його прав щодо користування земельною ділянкою в АДРЕСА_1 , внаслідок прийняття Мукачівською міською радою рішення від 20.02.2020 в частині передачі у власність ОСОБА_11 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , державної реєстрації такої земельної ділянки та реєстрації права власності ОСОБА_4 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з урахуванням вимог частини другої статті 152 ЗК України, за змістом якої захисту підлягають лише порушені права власника/землекористувача.

Саме на позивача, правонаступником якого є ОСОБА_8 , було покладено обов`язок доведення факту дійсного порушення прав, яке, за його твердженням, полягає у непогодженні меж земельної ділянки із позивачем та позбавленні частини земельної ділянки, яка перебувала у його користуванні, внаслідок набуття у власність відповідачем ОСОБА_7 земельної ділянки у АДРЕСА_1 ; покладено обов`язок доведення факту встановлення в натурі меж, площі та конфігурації земельної ділянки у АДРЕСА_1 , факту сформування такої земельної ділянки відповідно до вимог законодавства як об`єкта правовідносин після скасування правовстановлюючого документу, що посвідчував право власності ОСОБА_2 .

Оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, що є його процесуальним обов`язком, визначеним статтями 12, 81 ЦПК України, не довів факту дійсного порушення його прав, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Неврахування місцевим судом обставин, встановлених іншим рішенням суду у цивільній справі № 303/813/14-ц, що набрало законної сили, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8 .

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 вересня 2022 року скасувати.

У позові ОСОБА_8 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 березня 2024 року.

Головуючий

Судді