Єдиний унікальний номер 235/1049/24
Провадження № 2/235/561/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря судового засідання Леонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малькевич Наталія Володимирівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малькевич Н.В., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі ТОВ «Краснолиманське») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 12.11.2018 по 03.02.2020, працював гірночомонтажником підземним з повним робочим днем в шахті, звільнений за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.

При звільненні та по теперішній час відповідач не провів з ним остаточного розрахунку, не виплатив йому заробітну плату в розмірі 36 520 грн (сума заборгованості визначена згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків).

4 квітня 2023 року на адресу відповідача було спрямовано адвокатський запит про витребування з ТОВ «Краснолиманське» довідки про заборгованість з його заробітної плати, довідки про середньоденний заробіток, довідки про останній день перед звільненням. До запиту була долучена заява про проведення остаточного розрахунку. Згідно з даними Укрпошти поштове відправлення не вручене під час доставки 28.04.2023. Вважав, що він добросовісно скористався своїм правом щодо пред`явлення вимоги до підприємства про розрахунок, спрямувавши відповідну заяву та запит на адресу відповідача рекомендованим листом; неотримання цього запиту відповідачем у зв`язку з відмовою у його отриманні не можна ставити йому у провину.

Враховуючи, що після звільнення відповідач видав йому належно оформлену трудову книжку під його особистий підпис, то і остаточний розрахунок відповідач зобов`язаний був провести з ним в день звільнення.

Просив стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати в сумі 36520 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 04.02.2020 по 1 січня 2023 року (а.с.2-4).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено строк для подання відповідачем відзиву на позов п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.25).

У встановлений судом строк відповідач надав відзив, в якому позовні вимоги визнав частково з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 12.11.2018 по 03.02.2020. Наказом від 03.02.2020 № 33к позивач був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

Заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з листопада 2019 року по лютий 2020 року перед ОСОБА_1 у ТОВ «Краснолиманське» складає 28071,32 грн (сума заборгованості зазначена після утримання всіх обов`язкових податків та зборів).

03.02.2020 позивач не працював, оскільки знаходився у відпустці, з вимогою про проведення розрахунку при звільненні до відповідача не звертався. Відповідач копію позовної заяви позивача 31 січня 2024 року через систему «Електронний суд», що можна вважати вимогою про проведення розрахунку відповідно до ст.116 КЗпП України.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом після набрання законної сили Законом України № 2352-1Х, то позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не більше як за 6 місяців.

Відповідач вважав дії позивача такими, що направлені на безпідставне збагачення в судовому порядку, в суд інструментом такого збагачення.

ТОВ «Краснолиманське» протягом багатьох років є флагманом енергетичного комплексу України, а також містоутворюючим та бюджетоутворюючим підприємством і знаходиться у м. Родинське Покровської територіальної громади Покровського району Донецької області. Після початку війни російським агресором вугледобувна галузь переживає глибоку кризу, виконуючи свою господарську діяльність, підприємство платить податки до бюджету країни, виплачує заробітну плату працівникам, які кожен день, ризикуючи своїм життям, щодня роблять спуски під землю для того, щоб давати енергетичну стабільність для внутрішнього виробника електроенергії та постачання цієї електроенергії до осель українських сімей.

На підставі наведеного відповідач просив відмовити позивачу у позовних вимогах про стягнення середнього заробітку (а.с.29-31).

Проаналізувавши позовні вимоги і заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву, оцінивши письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наданих сторонами письмових доказів, суд доходить наступних висновків.

Позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 12 листопада 2018 року (наказ № 1019/к від 12.11.2018) по 03.02.2020 (наказ № 33/к від 03.02.2020), працюючи гірничомонтажником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті, звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.11-17).

Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч.2 ст.116 ЦПК України).

Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (ч.1); при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника; якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (ч.2).

Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» № 141 від 21.02.2024 заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з листопада 2019 року по лютий 2020 року становить 28071,32 грн (сума заборгованості зазначена після утримань всіх обов`язкових податків та зборів), в тому числі листопад 2019 року 10952,49 грн, грудень 2019 року 2440,16 грн, січень 2020 року 6675,91 грн, лютий 2020 року 1119,29 грн, компенсація за невикористану відпустку за 15 календарних днів 6883,47 грн (а.с.35).

За таких обставин суд доходить висновку, що право позивача на отримання заробітної плати було порушено відповідачем і підлягає захисту судом шляхом стягнення заборгованості із заробітної плати за період: листопад 2019 року - лютий 2020 року в сумі 28071,32 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Із заяви позивача та наказу про надання відпустки вбачається, що позивач у день звільнення не працював, а знаходився у щорічній відпустці (а.с.34), вимоги про розрахунок пред`явлені позивачем 31 січня 2024 року шляхом направлення копії позовної заяви відповідачу через підсистему «Електронний суд» (а.с.23).

Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» № 142 від 21.02.2024 середньоденний заробіток ОСОБА_1 на дату звільнення 03.02.2020 склав 771,49 грн (а.с.35 зв.).

Таким чином, позивач має право на відшкодування йому середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 1 лютого 2024 по 6 березня 2024 року в сумі 19287,25 грн (771,49 грн х 25 днів), де 771,49 грн - середньоденний заробіток позивача, 25 - кількість робочих днів затримки розрахунку.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 35,85 грн необхідно покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог (19287,25 грн х 100 : 520755,75 грн х 968,96 грн : 100) (а.с.1).

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України у зв`язку з тим, що позивач відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 744,84 грн (28071,32 грн х 100 : 36520 грн х 968,96 грн : 100%).

Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (м. Київ, вулиця Прорізна, будинок 12А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі за період: листопад 2019 року лютий 2020 року в сумі 28 071 (двадцяти восьми тисяч сімдесяти однієї) гривні 32 копійок без утримання податків та інших обов`язкових платежів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 лютого 2024 року по 6 березня 2024 року в сумі 19 287 (дев`ятнадцяти тисяч двохсот вісімдесяти семи) гривень 25 копійок з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, на відшкодування сплаченого судового збору 35 (тридцять п`ять) гривень 85 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (м. Київ, вулиця Прорізна, будинок 12А, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 744 (семисот сорока чотирьох) гривень 84 копійок.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції за правилами ст.ст.354, 355 ЦПК України.

Суддя Г.В. Назаренко