Єдиний унікальний номер 317/6578/23
Номер провадження 2/317/167/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року до суду надійшов позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

28 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 27106-01/2022. Цим договором ТОВ «ФК «Інвеструм» надало відповідачу кредит на суму 15000,00 грн. строком на 30 днів з кінцевим строком повернення 26 лютого 2022 року. В цей же день відповідачу були надані кредитні кошти.

31 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21092022, яким право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 27106-01/2022 від 28.01.2022 передане позивачу.

Станом на момент укладення договору факторингу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 39930,00 грн., з яких:

15000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

24930 грн. сума заборгованості за пенею.

Крім того, 30 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 2525421. Цим договором ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит на суму 15000,00 грн. строком на 30 днів з кінцевим строком повернення 29 листопада 2021 року. В цей же день відповідачу були надані кредитні кошти.

19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19072023, яким право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2525421 від 30.10.2021 передане позивачу.

Станом на момент укладення договору факторингу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 24485,50 грн., з яких:

15000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

9485,50 грн. сума заборгованості за пенею.

Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував належним чином, у нього виникла заборгованість за договорами в загальній сумі 64415,50 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, просить про покладення на відповідача судового збору, попередньо оплаченого позивачем.

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шкабуро О.В. надав до суду відзив, відповідно до якого просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а розгляд справи здійснювати за його відсутності.

В обґрунтування відзиву зазначив, що за умовами заяв на отримання кредитів від 28 січня 2022 року та 30 жовтня 2021 року, ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Лінеура Україна» відповідно мали перерахувати кредитні кошти ОСОБА_1 , однак жодних доказів того, що таке перерахування взагалі відбулось матеріали справи не містять. Позивачем на підтвердження своїх вимог надано лише копію договору про надання фінансового кредиту № 27106-01-/2022 від 28.01.2022 та копію договору № 2525421 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.10.2021. Проценти нараховані за період після закінчення строку кредитування, оскільки, за умовами кредитних договорів, граничною датою повернення кредиту є 26.02.2022 та 29.11.2021 відповідно, відтак відсотки, які нараховані після цих дат, не підлягають стягненню, оскільки таке нарахування є нікчемним. Крім того, позивачем взагалі не додано до позову розгорнутого розрахунку заборгованості по кредитним договорам. Також зазначив, що до позову не додано доказів переходу права вимоги від ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім того, матеріали справи не містять повідомлення відповідача про відступлення права вимоги.

У письмових додаткових поясненнях по праві, що фактично є відповіддю на відзив, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» не погодився із доводами відзиву, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Крім того надав суду додаткові докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивачем разом з позовом надано суду копію Договору про надання фінансового кредиту № 27106-01/2022 від 28.01.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 в електронному вигляді (далі Кредитний договір від 28.01.2022).

За умовами п. 1.1 Кредитного договору від 28.01.2022, ТОВ «ФК «Інвеструм» надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору від 28.01.2022, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 26.02.2022. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору від 28.01.2022, за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 456,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,25 % (процентів) на добу.

Згідно з п. 1.8 Кредитного договору від 28.01.2022, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua.

Проте Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту позивач суду не надав.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору від 28.01.2022, цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Крім того, позивачем разом з позовом надано суду копію Договору № 2525421 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.10.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронному вигляді (далі Кредитний договір від 30.10.2021).

За умовами п. 1.2 Кредитного договору від 30.10.2021, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 15000,00 грн.

Згідно з п. 1.3 Кредитного договору від 30.10.2021, строк кредиту 30 днів.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору від 30.10.2021, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день, знижена процентна ставка становить 0,60 % в день.

Кредитний договір від 30.10.2021, містить посилання на Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, які затверджені Товариством та розміщені на сайті www.credit7.ua.

Проте Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту позивач суду не надав.

Відповідно до п. 10.7 кредитного договору від 30.10.2021, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису).

Так, кредитні договори від 28.01.2022 та від 30.10.2021 з ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Лінеура Україна» відповідно мають бути підписані відповідачем електронним підписом, оскільки вони були укладені в електронному вигляді.

При цьому, відповідно до вимог ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», позивач будь-яких відомостей, підтверджуючих укладення електронного договору, суду не надав.

Крім того, вищевказаними кредитними договорами від 28.01.2022 та від 30.10.2021 визначено, що ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Лінеура Україна» надають клієнту фінансовий кредит в розмірі по 15000,00 грн.

При цьому, будь-яких відомостей про виконання обов`язку кредитора з надання кредитних коштів та отримання їх відповідачем, суду не надано; рахунок відповідача, на який перераховано кредитні кошти та відомості щодо руху коштів за рахунком кредитодавця, на який мало бути здійснено повернення кредиту та процентів, суду також не надано.

Як вбачається з копії Договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Однак, позивачем суду не надано доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги, відповідно до умов Договору факторингу.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року, ТОВ «ФК «Інвеструм» відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 39930,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24930,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. сума заборгованості за пенею.

При цьому, позивачем не надано суду детального розрахунку заборгованості в розмір 39930,00 грн., з якого можливо встановити порядок утворення зазначеної суми заборгованості за всіма її складовими, зокрема із зазначенням, за який період була нарахована заборгованість та за якою відсотковою ставкою розраховані відсотки, що позбавляє суд можливості перевірити правильність та обґрунтованість такого нарахування.

Крім того, як вбачається з копії Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Однак, позивачем суду не надано доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги, відповідно до умов Договору факторингу.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, ТОВ «Лінеура Україна» відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 24485,50 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9475,50 грн. - сума заборгованості за процентами.

При цьому, позивачем не надано суду детального розрахунку заборгованості в розмір 24485,50 грн., з якого можливо встановити порядок утворення зазначеної суми заборгованості за всіма її складовими, зокрема із зазначенням, за який період була нарахована заборгованість та за якою відсотковою ставкою розраховані відсотки, що позбавляє суд можливості перевірити правильність та обґрунтованість такого нарахування.

Окремо слід звернути увагу, що до позову позивачем додано лише окремі аркуші Договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року та Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12- 97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Суд не приймає до уваги та не оцінює докази, які були долучені позивачем до додаткових пояснень у справі від 16.02.2024 на підставі наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Так, докази, які були долучені позивачем до додаткових пояснень у справі від 16.02.2024, подані до суду поза встановленим законом строком, об`єктивних причин для неподання вказаних доказів до суду разом з позовом позивач не вказав, клопотання про поновлення строку для подання доказів суду не надавав.

Відтак, докази, які були долучені позивачем до додаткових пояснень у справі від 16.02.2024, є такими, що подані не у встановлений законом строк, а тому до розгляду судом не приймаються.

Так, позивачем не надано жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження факту укладення кредитного договору, наявності заборгованості у відповідача у загальній сумі 64415,50 грн., тобто наявності у позивача права вимоги до відповідача за кредитними договорами.

Позивачем не надано детального розрахунку з заборгованості за основною суму боргу та заборгованості за відсотками, яку просить стягнути з відповідача, із зазначенням за який період була нарахована заборгованість та за якою відсотковою ставкою.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи норми діючого законодавства, а також керуючись приписами ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження обставин та підстав, зазначених у позові, натомість матеріали справи спростовують факти, викладені у позовній заяві, відтак позов задоволенню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, керуючись Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 509, 512, 514, 599, 625, 631, 1048, 1050, 1077 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 247, 258-259, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова