РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Литвиненко В.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 в якому просить стягувати із ОСОБА_4 на користь непрацездатної дружини ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, довічно.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 січня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. З моменту укладення шлюбу позивач з відповідачем фактично проживають зареєстровані разом за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є особою з інвалідністю 3 групи загального захворювання, ураження внутрішніх органів. З тих пір, відповідач допомоги на утримання позивача не надає, не піклується про неї. Вона самостійно здійснює купівлю продуктів харчування, одягу, взуття, ліків, інших товарів першої необхідності. Самостійно оплачує всі комунальні послуги. Єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності у розмірі 4836 гривень 27 коп. Жити на вказані кошти вкрай важко, особливо людині яка має інвалідність і потребує купівлі дороговартісних ліків. ОСОБА_3 , за станом здоровя рекомендується постійний амбулаторний прийом таблеток Салофальк 0.5г на добу, 1 тайблека 4 рази постійно. Відповідно до фіскального чеку від 27.11.2023 року для купівлі вищевказаних медикаментів позивачу потребується в середньому від 3000 до 3500 тисяч гривень. Натомість допомоги від свого чоловіка позивач не отримує. Вказує, що ОСОБА_4 є працездатним пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 6500 гривень та працює у ТОВ «Морган Феніч» виготовлення меблів. Встановленої групи інвалідності не має, недієздатним обмежено дієздатним в судовому порядку не визнаний. Враховуючи те, що позивач є непрацездатною, перебуває у скрутному матеріальному становищі, ніякої допомоги та матеріальної підтримки від чоловіка у добровільному порядку не отримує, звертається до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 21.12.2023 відкрито провадження у справі.

06.02.2024 р. від представника відповідача адвоката Пузирко В.І. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що викладені в позовній заяві факти не відповідають дійсності. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 познайомилися у 2004 році. На той час позивачка проживала в не приватизованій в квартирі АДРЕСА_2 разом з донькою та бувшим чоловіком, шлюб з яким було розірвано. ОСОБА_4 проживав в малосімейній квартирі АДРЕСА_3 разом з колишньою дружиною, шлюб з якою було розірвано раніше. Фактично ОСОБА_4 був лише зареєстрований за цією адресою, а фактично проживав в орендованому житлі. Стосунки ОСОБА_4 з позивачкою можна було охарактеризувати як перебування у фактичних шлюбних відносинах. В зв`язку з тим, що в ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не було окремого житла, відповідач у 2005 році відповідач поїхав на заробітки до Іспанії, але підтримував постійно зв`язок з позивачкою та висилав для неї частину заробітку. ОСОБА_3 працювала на підприємстві «Укртелеком» в м. Рівне і мала незначні доходи. За час перебування ОСОБА_4 на заробітках в Іспанії він вислав для ОСОБА_3 значну суму грошей, із яких в еквіваленті 7000 дол. США вирішили виділити для придбання квартири. В 2006 році ОСОБА_3 оформила на своє ім`я в КБ «Приватбанк» кредит в сумі 20 000 дол. США та разом зі зібраними 7000 дол. США та за кредитні кошти за 27 000 дол. США придбала квартиру АДРЕСА_4 . В той час ОСОБА_4 перебував на заробітках в Іспанії і квартира була оформлена на позивачку, але фактично кредит погашався за кошти, які ОСОБА_4 надсилав з Іспанії позивачці. В Іспанії ОСОБА_4 працював легально і періодично навідував позивачку як дружину. 15 січня 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. Проживали разом у придбаній квартирі. В травні 2010 року ОСОБА_4 знову виїхав в Іспанію на заробітки був на заробітках до 2013 року поки не виплатили кредит за квартиру. З 2013 року відповідач та позивачка фактично проживали разом, але відповідачка майже увесь рік проживала в селі Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області біля своїх пристарілих батьків. У Рівне приїжджала тільки на зиму. В 2023 році ОСОБА_3 в Рівне взагалі не приїхала. Зі слів ОСОБА_4 він зрозумів, що дружина немає до нього будь-якого інтересу, використовує його лише для того, щоб він доглядав житло та оплачував комунальні послуги. Розуміючи, що у нього фактично немає житла у власності і, що в будь-який момент він може бути позбавлений місця проживання в квартирі, оскільки вона була придбана до реєстрації шлюбу за кредит оформлений на ім`я позивачки, ОСОБА_4 в червні 2023 року як біженець виїхав за кордон, де отримує матеріальну допомогу, але вимушений винаймати житло. Вказує, що ОСОБА_4 дійсно отримує пенсію на картковий рахунок в розмірі 6500,00 грн., але не працює у ТОВ «Морган Феніче» з червня 2023 року, оскільки виїхав за кордон. За даних обставин ОСОБА_4 сам потребує матеріальної допомоги і перебуває у скрутному матеріальному становищі. ОСОБА_3 фактично проживає в батьківській хаті в селі Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки подаючи позов до суду не володіє інформацією, що з червня 2023 року її чоловік - ОСОБА_4 перебуває за кордоном як біженець. ОСОБА_3 одноосібно володіє квартирою в м. Рівне, яку може здавати в оренду з метою отримання додаткового джерела доходів, має пенсію у розмірі 4 836,27 грн., яка значно перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 січня 2010 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували 15.01.2010 року шлюб, актовий запис №21.

Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК № 0185681 серії РВН, ОСОБА_3 має третю группу інвалідності з ураженням внутрішніх органів, загальне захворювання з 28.03.2011 року. З пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 18.04.2012 на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що позивачка є пенсіонеркою та отримує пенсію по інвалідності.

Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.2 ст.180 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2024 року складає 2361 гривнів.

Відповідно до довідки про доходи № 7796 2975 6177 1794, виданої пенсіонеру ОСОБА_3 , остання перебуває на обліку в Рівненському обєднаному управлінні ПФУ в Рівненській області і отримує пенсію по інвалідності 3-група, розмір пенсії на місяць становить 4836,27 грн.

Позивач хоча і являється інвалідом 3 групи, загальне захворювання, отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, при цьому матеріали справи не містять доказів, що відповідач крім пенсії отримує інші доходи. У поданому відзиві відповідач зазначає, що ніде не працює, отримує пенсію, та сам потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи встановлені в справі обставини, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, матеріальне становище сторін, суд приходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачку звільненовід сплати судового збору, а у задоволенні позову було відмовлено, тому судовий збір відноситься за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 01.04.2024 року.

Суддя Харечко С.П.