Справа № 149/3508/23
Провадження №2/149/112/24
Номер рядка звіту 61
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.03.2024 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уланівської сільської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Уланівської сільської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого до успадкування залишилися дві земельні ділянки площею 2,32 га, та площею 3,9250 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовуються на території с. Морозівка Лип`ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. 12 лютого 2013 року ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до змісту якого усе своє майно він заповів у рівних частках позивачу та брату позивача - ОСОБА_2 . На час смерті спадкодавця позивач проживав разом із ним, оскільки батько потребував стороннього догляду. Однак, при зверненні до нотаріуса позивач дізнався про неможливість видачі йому у нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 з причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса позивач не звертався, так як вважав, що оскільки проживав разом із ним на час його смерті, то є таким, що спадщину прийняв. Відповідач ОСОБА_2 спадщину після смерті батька не приймав та на неї не претендує.

Враховуючи викладені обставини, позивач просить встановити факт його проживання із батьком - ОСОБА_3 на час смерті останнього та визнати право власності на земельні ділянки, власником яких був спадкодавець.

Ухвалою суду від 13.11.2023 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 28.02.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити позов.

Представник відповідача Уланівської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить прийняти рішення на підставі наявних в справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, подав заяву про визнання позову.

З досліджених доказів встановлено наступне.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що доводиться свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Уланівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області( копія на а.с. 5)

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Лип`ятинською сільською радою Хмільницького району Вінницької області( копія на а.с.10, 11,20) підтверджено, що мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

12.02.2013 року ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до змісту якого усе своє майно він заповів у рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (копія а.с. 6).

Згідно копій державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ №533164 та серії ІІІ-ВН №058041 ОСОБА_3 є власником земельних ділянок площею 3,9250 га та площею 2,32 га які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території с.Морозівка Хмільницького району Вінницької області( копія а.с. 7, 8).

Згідно довідки виданої Уланівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області за № 261 від 24 жовтня 2023 перейменовано АДРЕСА_1 ( а.с. 12)

Згідно довідок виданих Уланівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області за № 262,263 від 24 жовтня 2023 ОСОБА_3 на момент смерті був зареєстрований в АДРЕСА_2 , разом з ним на день смерті ніхто не був зареєстрований. На час смерті ОСОБА_3 позивач проживав разом із ним ( а.с. 13-15).

За інформацією Вінницької державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (а.с.68,73)

Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1278 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до положень ст.ст.1296, 1297, 1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд встановити факт його проживання з батьком на момент смерті останнього, який породжує юридичні наслідки, у вигляді прийняття спадщини. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту.

В судовому засіданні доведено, що позивач проживав разом з батьком за однією адресою до дня смерті останнього, а тому юридичний факт знайшов своє підтвердження.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки в судовому засіданні на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті батька, оскільки на день смерті проживав з останнім, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину не має, оскільки відповідач ОСОБА_2 спадщину у встановлений шестимісячний строк не прийняв та визнав позов, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 13,76-81,258,264,265,273,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із ОСОБА_3 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на:

- земельну ділянку площею 2,32 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовувалася на території с. Морозівка Лип`ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IIІ-ВН № 058041 від 03 квітня 2003 року;

- земельну ділянку площею 3,9250 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовувалася на території с. Морозівка Лип`ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ 533164 від 05 жовтня 2011 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду на протязі 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марина РОБАК