Справа № 473/518/24
РІШЕННЯ

іменем України

"02" квітня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Матвійця Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 31 жовтня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ОСОБА_1 договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2528429.

Відповідно до договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів до 30 листопада 2021 року (з можливістю пролонгації цього строку за згодою сторін договору або в порядку автопролонгації за визначених в договорі умов), який в свою чергу зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним за зниженою процентною ставкою у розмірі 0,80 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом у межах первісного строку кредитування або за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, яка застосовується у межах строку пролонгації/автопролонгації.

Наслідками невиконання позичальником умов кредитного договору є його обов`язок на вимогу кредитодавця достроково повернути кредит та сплатити неустойку.

28 листопада 2021 року сторони кредитного договору уклали між собою додатковий договір, згідно якого узгодили продовження строку кредитування на 30 днів до 29 грудня 2021 року.

19 липня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №19072023, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №2528429 від 31 жовтня 2021 року.

Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 40 959,50 грн, у тому числі:

-заборгованість за кредитом 15 000 грн;

-заборгованість за процентами 25 959,50 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі.

06 березня 2024 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що:

- позивач не надав належних доказів на підтвердження факту відступлення первісним кредитором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №19072023 від 31 жовтня 2021 року, а також не повідомив відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні;

- кредитор здійснював нарахування договірних процентів поза межами встановленого у кредитному договорі строку кредитування, що суперечить умовам договору та вимогам закону, а тому нарахована заборгованість є необґрунтованою та не підлягає стягненню.

11 березня 2024 року від представниці позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якій представниця не погодилася з доводами відзиву та наполягала на задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», вказуючи на наявність в матеріалах справи необхідних та достатніх доказів, що підтверджують факт відступлення первісним кредитором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №19072023 від 31 жовтня 2021 року.

Також у відповіді на відзив звертала увагу на те, що неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не є підставою для його звільнення від виконання зобов`язання в цілому, а має своїм наслідком те, що боржник не позбавлений права виконати зобов`язання первісному кредитору.

Крім цього не погодилася з доводами відзиву про нарахування кредитором договірних процентів поза межами встановленого у кредитному договорі строку кредитування, вказуючи на те, що проценти були нараховані в межах цього строку, який був пролонгований на визначених у договорі умовах.

В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці позивача та відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що 31 жовтня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ОСОБА_1 договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2528429.

Відповідно до договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів до 30 листопада 2021 року (з можливістю пролонгації цього строку за згодою сторін договору або в порядку автопролонгації за визначених в договорі умов), який в свою чергу зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним за зниженою процентною ставкою у розмірі 0,80 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом у межах первісного строку кредитування або за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, яка застосовується у межах строку пролонгації/автопролонгації.

Наслідками невиконання позичальником умов кредитного договору є його обов`язок на вимогу кредитодавця достроково повернути кредит та сплатити неустойку.

28 листопада 2021 року сторони кредитного договору уклали між собою додатковий договір, згідно якого узгодили продовження строку кредитування на 30 днів до 29 грудня 2021 року.

19 липня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №19072023, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №2528429 від 31 жовтня 2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір (а також додатковий договір) в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином ОСОБА_1 набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Лінеура Україна».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Також відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

Факт відступлення ТОВ «Лінеура Україна» на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №2528429 від 31 жовтня 2021 року повністю підтвердився:

- копією договору факторингу від 19 липня 2023 року №19072023, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 20-22);

- копією підписаного сторонами договору факторингу від 19 липня 2023 року №19072023 акту прийому-передачі Реєстру Боржників (а.с. 23);

- копією підписаного сторонами договору факторингу від 19 липня 2023 року №19072023 реєстру боржників, у якому за №6015 відображено передачу права вимоги за кредитним договором №2528429 від 31 жовтня 2021 року, боржник ОСОБА_1 (а.с. 78-79).

Що стосується доводів відзиву про неотримання відповідачем повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні, то в цій частині слід зазначити, що вказана обставина не звільняє боржника від виконання зобов`язання, а є підставою для здійснення виконання первісному кредиторові (ч. 2 ст. 516 ЦК України).

Вказане стосується й заміни кредитора у зобов`язанні за правилами факторингу (ст. 1082 ЦК України).

До аналогічних висновків неодноразово приходив Верховний Суд, зокрема у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц, у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №278/1679/13-ц, у яких зазначив, що саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Відповідно до копії довідки сервісу онлайн платежів «IPay.ua» від 12 лютого 2024 року №2643_47 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» підтвердило той факт, що 31 жовтня 2021 року на виконання доручення ТОВ «Лінеура Україна» в межах договору на переказ коштів від 12 березня 2019 року №ФК-19/03-21 на зазначену в п. 2.1 кредитного договору банківську картку відповідача № НОМЕР_1 було зараховано 15 000 грн, що повністю підтверджує факт виконання ТОВ «Лінеура Україна» свого зобов`язання перед відповідачем.

Зі свого боку ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 24 лютого 2022 року загальна заборгованість за договором становить 40 959,50 грн, у тому числі:

-заборгованість за кредитом 15 000 грн;

-заборгованість за процентами 25 959,50 грн (фактично нарахованими за період з 31 жовтня 2021 року до 24 лютого 2022 року).

Суд в повній мірі погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, у тому числі в частині нарахування процентів, у зв`язку з наступним.

Як вже встановлено раніше, за умовами кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 0,80 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом первісного строку кредитування, а в разі пролонгації строку кредитування (за ініціативою позичальника або автопролонгації у разі неповернення позичальником кредиту протягом встановленого строку кредитування) проценти у межах нового строку кредитування підлягають до нарахування за ставкою 1,99 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (п.п. 1.4.1, 1.4.2 договору).

Підставами для здійснення пролонгації строку кредитування за ініціативою позичальника є прийняття відповідного рішення кредитором за наслідками подання позичальником відповідної пропозиції, сплати нарахованих процентів та укладення додаткового договору (п.п. 4.1.1-4.1.4 договору).

Згідно п. 4.1.5 кредитного договору новий строк кредиту розраховується з дня, наступного за днем вчинення позичальником дій згідно п.п. 4.1.2-4.1.3 договору.

З матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості вбачається, що 28 листопада 2021 року ОСОБА_1 вчинив передбачені п.п. 4.1.1-4.1.3 кредитного договору дії, направлені на зміну строку кредитування шляхом пролонгації, зокрема у повному обсязі сплатив нараховані проценти та уклав з кредитором додатковий договір.

Таким чином, з урахуванням умов договору (п. 4.1.5) сторони кредитного договору узгодили між собою, що з 29 листопада 2021 року розпочався новий строк кредитування позичальника (пролонгація договору), що передбачало нарахування процентів за стандартною ставкою.

Оскільки протягом вказаного строку, який завершився 29 грудня 2021 року, позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому строк дії договору відповідно до п.п. 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3 кредитного договору в порядку автопролонгації був автоматично продовжений на наступні 15 календарних днів з нарахуванням процентів за стандартною ставкою (та в подальшому продовжувався кожні 15 календарних днів).

При нарахуванні процентів з 31 жовтня 2021 року до 24 лютого 2022 року (за 117 днів користування кредитом) ТОВ «Лінеура Україна» повністю врахувало умови п. 4.2.5 кредитного договору про те, що загальна кількість автопролонгацій за договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. Якщо при наступній пролонгації строку кредитування загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати процентів вважається таким, що настав.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Водночас у постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту, визначені у договорі. Такі проценти розуміються, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

В той же час, проценти за неправомірне користування чужими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За встановленого, твердження відзиву про нарахування первісним кредитором процентів поза межами строку кредитування не відповідає дійсності, оскільки таке нарахування здійснювалося в межах строку кредитування (з урахуванням пролонгації/автопролонгацій).

Тому вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 3 028 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; , р/р № НОМЕР_3 в АТ «ТАСКомбанк») заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 жовтня 2021 року №2528429, що утворилася станом на 24 лютого 2022 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень; заборгованість за процентами за період з 31 жовтня 2021 року до 24 лютого 2022 року) у розмірі 25 959 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 50 копійок, а всього в загальному розмірі 40 959 (сорок тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 50 копійок, а також 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв