Справа № 204/1394/24
Провадження № 2/204/1773/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
28 березня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
за участю секретаря Кошелюк Д.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-
Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 15.02.2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.
З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, не скористався, а тому суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Судом встановлено, що 05 листопада 2020 року ОСОБА_1 підписано з Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» Заяву-згоду №212050 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб. Відповідач, шляхом підписання зазначеної Заяви-згоди про укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, відповідно до ст. 642 ЦК України, акцептує публічну пропозицію акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у Акціонерному товаристві «Банк Кредит Дніпро» із змінами та доповненнями (далі УДБО), яка розміщена на веб-сайті Банку www.creditdnepr.com.ua, і беззастережно приєднується до умов УДБО та в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні УДБО, так і послуг, що можуть бути видані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін та доповнень) і погоджується з тим, що може обирати будь-які послуги передбачені УДБО, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку). Клієнт зазначеною заявою підтвердив, що до моменту підписання цієї заяви згоди, він ознайомився та згоден з умовами, викладеними в УДБО, що розміщені на веб-сайті Банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua, тарифами, проектом цієї заяви-договору, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та підтвердив, що має можливість та зобов`язалась самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, які будуть вноситись до УДБО (а.с.32).
Рішенням щодо надання кредиту від 05 листопада 2020 року, погоджено надання ОСОБА_1 кредиту у розмірі 124 860,92 грн. (а.с.33).

Згідно розписки про отримання картки від 05 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав карту Visa Classic Instant Issue із терміном дії до 30.09.2023 року (а.с.34).

З матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7922, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у сумі 124 860,92 грн., а відповідач зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі (а.с.12).

Відповідно до кредитного договору №7922 від 05.11.2020 року, банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту: 124 860,92 грн., дата надання кредиту: 05.11.2020 року кінцева дата погашення кредиту: 05.11.2025 року, валюта кредиту: UAH, строк користування кредитом, міс.: 60, цільове призначення - на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: З 05.11.2020 по 04.03.2022 3% від суми кредиту; З 05.02.2022 по 04.06.2023 2,5% від суми кредиту; З 05.06.2023 по 04.09.2024 1,5% від суми кредиту; З 05.09.2024 по 05.11.2025 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних, Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість - 56,0 % річних.

У пункті 2.1 Кредитного договору передбачено, що Відповідач мав здійснювати платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії у вигляді щомісячних рівномірних платежів, які є обов`язковим платежем. На час дії кредитних канікул було відтерміновано сплату боргу ОСОБА_1 , в результаті чого кошти, що підлягали сплаті у період кредитних канікул, могли ним не сплачуватися і не враховувалися як прострочена заборгованість. Разом з тим, кредитні канікули не зменшили суму боргу Відповідача, а лише відтермінували його сплату, що відображено у розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що 05.11.2020 року, між відповідачем та ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія Аска-Життя» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника за програмою «Страхування життя позичальника кредиту НВ» (далі за текстом Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з життям застрахованої особи. Страховим агентом та Вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «Банк Кредит Дніпро». Як зазначено в умовах договору страхування, розмір страхового платежу, здійсненого на користь страховика, становив 24 166,63 грн. Страхування відповідача було супровідною до кредитного договору послугою (а.с.13).

Згідно виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 за період з 05.11.2020 року по 23.01.2024 року, банк свої зобов`язання за кредитним договором №7922 від 05.11.2020 року виконав на здійснив перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 124 860,92 грн. (а.с.15-29).

Згідно розрахунку, станом на 23.01.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №7922 від 05.11.2020 року становить 157 238 грн. 84 коп., яка складається з: суми залишку простроченого кредиту 101 049 грн. 85 коп.; суми прострочених відсотків 1 грн. 64 коп.; суми прострочених комісій 56 187 грн. 35 коп. (а.с.14).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

При вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Відповідно до вимог ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідачем ОСОБА_1 порушено умови Кредитного договору №7922 від 05.11.2020 року, тому позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» в частині стягнення з відповідача суми залишку простроченого кредиту 101 049,85 грн.; суми прострочених відсотків 1,64 грн., є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в цій частині.

При визначені суми заборгованості, суд приймає за основу надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалів справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії кредитного договору.

Разом з тим, суд не може погодитися із позовними вимогами в частині стягнення прострочених комісій за обслуговування кредиту у розмірі 56 187,35 грн.

За положеннями абзацу 3 частини четвертої ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі №276/4216/16-ц.

Тому, враховуючи наведені положення ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", вимоги в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту задоволенню не підлягають.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, суд приходить до висновку, що умова про сплату щомісячної комісії, яка є платою за обслуговування кредиту, не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому в частині стягнення 56 187,35 грн. заборгованості за простроченою комісією, суд вважає необхідним відмовити.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З урахуванням вищевикладених правових норм та встановлених обставин по справі, приймаючи до уваги, що невиконанням кредитних зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором, щодо своєчасного повернення суми кредиту, були порушені права позивача у справі, тому, суд приходить до висновку, що заявлені АТ «Банк Кредит Дніпро» позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, та вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість, яка виникла станом на 23.01.2024 року, за кредитним договором №7922 від 05.11.2020 року в загальній сумі 101 051 грн. 49 коп., з яких: сума залишку простроченого кредиту 101 049 грн. 85 коп.; сума прострочених відсотків 1 грн. 64 коп.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням чого, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають частковому стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 556 грн. 78 коп., пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 514-519, 525, 526, 530, 631, 651, 1048-1050, 1054-1055, 1077, 1079, 1081, 1082 ЦК України, ст.ст.12,13,76,81,133,141, 259, 263-265, 268, 274,277, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №7922 від 05.11.2020 року в загальній сумі 101 051 (сто одна тисяча п`ятдесят одна) грн. 49 (сорок дев`ять) коп., з яких: сума залишку простроченого кредиту 101 049 (сто одна тисяча сорок дев`ять) грн. 85 (вісімдесят п`ять) коп.; сума прострочених відсотків 1 (одна) грн. 64 (шістдесят чотири) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» судовий збір у розмірі 1 556 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 78 (сімдесят вісім) коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар