Справа № 132/979/22
Ухвала

Іменем України

29 березня 2024 року місто КАЛИНІВКА

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання РЯБІШИНІЙ Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області заяву боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи стягувач ОСОБА_2 , Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розстрочку сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2023 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із заявою про розстрочку сплати заборгованості за аліментами, яка обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у Новомосковському відділі державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває судовий наказ, виданий 22 листопада 2022 року Калинівським районним судом Вінницької області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 17 травня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, заборгованість за яким станом на 01.10.2023 року становить 88545грн.10коп. Дана сума заборгованості виникла через наявність різних чинників, зокрема він звільнився з лав Збройних Сил України, втратив постійне джерело доходу; на даний час є внутрішньо-переміщеною особою, перебуває на обліку у якості безробітного в Запорізькій філії Запорізького обласного центру зайнятості; у нього змінився сімейний стан, з`явилась нова сім`я, в якій народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а дружина ОСОБА_6 перебуває в декретній відпустці по її догляду до досягнення нею трирічного віку, на утримання яких він вимушений витрачає значні грошові кошти. 21 серпня 2023 року державним виконавцем Качур О.В. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, що позбавляє його єдиного заробітку, оскільки за спеціальністю він є водієм. З урахуванням наведеного, просить суд розстрочити в межах виконавчого провадження сплату заборгованості за аліментами на 12 місяців, на рівні частини щомісячно.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 01.11.2023 року, визначено склад суду з розгляду поданої ОСОБА_1 заяви про розстрочку сплати заборгованості за аліментами, а саме головуючого суддю Сєліна Є.В.

В судове засідання, призначене зокрема на 20.11.2023 року на 14год.00хв., 01.12.2023 року на 11год.30хв., 13.12.2023 року на 14год.30хв., 28.12.2023 року на 09год.00хв., 08.01.2024 року на 10год.00хв., 19.02.2024 року на 10год.00хв., 04.03.2024 року на 10год.00хв., заявник та заінтересовані особи не з`являлися, щодо яких у суду були відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

З урахуванням вимог статті 223 ЦПК України, а також з метою недопущення порушення прав та інтересів учасників даної справи, суд був вимушений кожний раз відкладати її розгляд.

14.03.2024 року в судовому засіданні у режимі відеоконференції взяла участь представник заявника ОСОБА_1 адвокат Коломієць Ірина Василівна, яка заявила клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 14.03.2024 року, задоволене клопотання представника заявника ОСОБА_1 адвоката Коломієць І.В. про витребування доказів, та зобов`язано Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), надати суду на протязі п`яти діб з моменту отримання цієї ухвали, - довідку-розрахунок заборгованості за аліментами за судовим наказом, виданим 27.12.2022 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/979/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 17.05.2022 року, до досягнення старшою дитиною повноліття (виконавче провадження № 70778668), на дату її складання.

На виконання цієї ухвали, 26.03.2024 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшов розрахунок заборгованості за аліментами.

Заявник ОСОБА_7 та його представник адвокат КОЛОМІЄЦЬ І.В. в судове засідання, призначене на 29.03.2024 року на 10год.30хв. не з`явилися. В матеріалах справи наявна письмова заява адвоката Коломієць І.В. про розгляд справи у її відсутність та відсутність її довірителя.

Заінтересована особа ОСОБА_8 в судове засідання, призначене на 29.03.2024 року на 10год.30хв. не з`явилася, надавши письмову заяву, згідно якої просить суд дану справу розглянути за її відсутності, а в розстрочці сплати заборгованості за аліментами заявнику відмовити.

Заінтересована особа уповноважений представник Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року.

Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»).

У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності заявника (представника) та заінтересованих осіб, що не може розцінюватись, як порушення їх прав, передбачених ст.ст.43, 49 ЦПК України.

Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22 листопада 2022 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/979/22 (номер провадження 2-н/132/70/22) за заявою ОСОБА_2 , був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 17 травня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На підставі даного судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року у справі № 132/979/22 (номер провадження 2-н/132/70/22), постановою державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Качур Олени Вікторівни від 18 січня 2023 року, відкрите виконавче провадження № 70778668, з його примусового виконання.

З довідки-розрахунку, складеної державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Качур Оленою Вікторівною слідує, що сума заборгованості ОСОБА_1 за аліментами відповідно до судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року у справі № 132/979/22 (номер провадження 2-н/132/70/22), станом на 01 березня 2024 року становить 108633грн.05коп.

Постановою державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Качур Олени Вікторівни від 21 серпня 2023 року, встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року у справі № 132/979/22 (номер провадження 2-н/132/70/22).

Згідно частини першої статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами третьою, четвертою статті 435 ЦПК України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина п`ята статті 435 ЦПК України).

Аналогічне право передбачене статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження». згідно якої за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 роз`яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З аналізу викладених норм вбачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у справах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Згідно частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держава, право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечить статті 8 Конституції України.

Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_1 посилається на те, що у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України, він втратив постійне джерело доходу, на даний час є внутрішньо-переміщеною особою, перебуває на обліку у якості безробітного в Запорізькій філії Запорізького обласного центру зайнятості, а також те, що у нього змінився сімейний стан, з`явилась нова сім`я, в якій народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а дружина ОСОБА_6 перебуває в декретній відпустці по її догляду до досягнення нею трирічного віку, на утримання яких він вимушений витрачає значні грошові кошти. Вищевказані обставини, а також застосоване відносно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, перешкоджає йому виконати рішення суду, а тому він вимушений звернутися до суду із заявою про розстрочку сплати заборгованості за аліментами.

Проте зазначені обставини, не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення суду у розумінні статті 435 ЦПК України.

Доводи заявника про те, що в результаті звільнення з лав Збройних Сил України, він втратив постійне джерело доходу, та на даний час перебуває на обліку у якості безробітного в Запорізькій філії Запорізького обласного центру зайнятості, а отже у нього погіршився матеріальний стан, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з копії військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 26.05.2011 року ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 був звільнений 24.04.2023 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 93-РС від 24.04.2023 року на підставі п.п.«г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно п.п.«г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Отже, причиною звільнення ОСОБА_1 з військової служби було виключно його небажання продовжувати військову службу, а тому посилання на ту обставину, що він втратив постійний заробіток у зв`язку зі звільнення з лав Збройних Сил України та вимушений був стати на облік у якості безробітного до центру зайнятості, є безпідставними.

Окрім цього, згідно листа командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_9 від 12.05.2023 року № 691/2528, на момент звільнення ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України, утворився борг зі сплати аліментів за судовим наказом Калинівського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року у справі № 132/979/22 (номер провадження 2-н/132/70/22), у розмірі 67653грн.65коп.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи працевлаштованим (з 19.11.2021 року по 24.04.2023 року у військовій частині НОМЕР_2 ), маючи постійний заробіток (дохід) та можливість виконувати судове рішення, свідомо його не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 67653грн.65коп.

Також не заслуговують на увагу доводи заявника про те, що він на даний час є безробітним та не може виконати рішення суду, оскільки ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження його матеріального стану (довідки про суми виплачених доходів та утриманих податків за спірний період з державної податкової служби), а також докази відсутності у нього майна, за рахунок якого можна було б виконати рішення суду.

Надані до матеріалів заяви докази не відображають дійсний майновий стан ОСОБА_1 та не можуть однозначно свідчити про об`єктивну неможливість виконання рішення суду. Заявником не було надано доказів на підтвердження відсутності у нього інших доходів, а також що у нього відсутнє рухоме та нерухоме майно, за рахунок якого він може отримувати доходи, та він не є учасником юридичних осіб і не отримує доходи від їх діяльності.

Заявник є працездатною особою та ним не надано доказів неможливості працевлаштуватися.

Лише посилання на відсутність доходів без підтверджуючих доказів носять загальний характер і ніяким чином не свідчать про неможливість виконання рішення.

Доводи заявника про те, що він є внутрішньо-переміщеною особою, а тому не може виконати рішення, не беруться до уваги, оскільки матеріали справи не містять відомостей та будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 , як платник аліментів, перебуває в гіршому становищі порівняно з його колишньою дружиною ОСОБА_2 , та їх дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які також є внутрішньо-переміщеними особами.

Зміна матеріального та сімейного стану не є самостійними підставами для ухвалення рішення про відстрочення сплати заборгованості по аліментам. При цьому, ОСОБА_1 , як платник аліментів, не позбавлений був можливості, після одруження, народження у нього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в новому шлюбі, звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Калинівського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року у справі № 132/979/22 (номер провадження 2-н/132/70/22), проте цього не зробив.

Отже, заборгованість зі сплати аліментів за судовим наказом Калинівського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року у справі № 132/979/22 (номер провадження 2-н/132/70/22), у загальному розмірі 108633грн.05коп., виникла виключно з вини самого ОСОБА_1 .

Єдине лише бажання ОСОБА_1 та прагнення домогтися скасування застосованого відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, шляхом звернення до суду із вказаною заявою, не є правовою підставою для її задоволення, оскільки судове рішення, яке він просить постановити, стосується аліментів на утримання неповнолітніх дітей, інтереси яких мають враховуватись судом першочергово, а відстрочення виконання рішення, яке набуло законної сили та обов`язкове для виконання, без наявності для цього правових підстав, буде суперечити вимогам статті 435 ЦПК України.

Враховуючи викладене та оскільки заявником не доведено наявність виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких стаття 435 ЦПК України пов`язує можливість здійснити відстрочення виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про розстрочку сплати заборгованості за аліментами.

Керуючись ст.ст.257-261, 268, 272, 353, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи стягувач ОСОБА_2 , Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розстрочку сплати заборгованості за аліментами залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя