Справа № 932/6417/23
Провадження № 2/932/1832/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Кирилішиній В.Д.,

за участю представника позивачки адвоката Шерекіної С.В.,

за участю представника відповідача адвоката Бартош-Стрєльнікової Т.М.,

розглянувши в залі суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2023 позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) різницю між фактичним розміром і страховою виплатою завданої матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 4 437,28 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., витрати на оплату таксі та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позов обґрунтований тим, що 20.05.2023 р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобілем марки «Peugeot 308», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження та за взаємною згодою сторін за наслідками ДТП був складений Євро протокол. Відповідач ОСОБА_2 свою вину у ДТП визнав, що підтверджується особистим підписом у протоколі та повідомлені про ДТП. Вважає, що повідомлення про ДТП, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника автомобіля марки «Peugeot 308», державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за страховим полісом № 214452921 з лімітом відповідальності за заподіяну майнову шкоду у розмірі 160 000,00 грн.

Власником автомобіля марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , є позивачка ОСОБА_1 . Позивачка звернулась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про отримання страхового відшкодування. За її заявою 20.06.2023 року їй на особистий картковий рахунок було перераховано страхове відшкодування за страховим полісом № 214452921 від 05.05.2023 року в узгодженому з позивачкою розмірі 10 102,72 грн.

З метою визначення реального розміру збитків Позивачка звернулась до ФОП « ОСОБА_3 » Згідно з виставленим рахунком № 161м від 30.05.2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , склала 14 540,00 грн.

Отже, позивачка вважає, що нею понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, чим отримане страхове відшкодування. Сума невідшкодованої страхової виплати складає 4 437,28 грн., витрати на таксі в розмірі 1786,00 грн., та моральну шкоду 10000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву скористався.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Бартош- Стрельникова Т.М. проти задоволення позову заперечували, зазначили, що цивільна відповідальність ОСОБА_2 на час пригоди була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», яка є належним відповідачем у справі і повинна відшкодувати позивачеві заподіяну під час ДТП шкоду, спричинення моральної шкоди не обґрунтовано належними доказами, також позивачкою не доведено належними доказами необхідність виклику таксі. Крім того, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що з позивачкою було підписано Європротокол, ліміт відповідальності за яким станом на 2023 рік встановлено у розмірі 80 000,00 грн., що значно перевищує суму понесених позивачкою витрат на ремонт пошкодженого автомобіля.

Представник ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши зібрані у справі докази у їхній сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено в судовому засіданні, 20.05.2023 р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобілем марки «Peugeot 308», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 .

Оскільки відповідач ОСОБА_2 на місці ДТП визнав свою вину, травмованих при дорожньо-транспортній пригоді не було, позивач і відповідач мали діючі страхові поліси цивільно-правової відповідальності, вони дійшли згоди про складання європротоколу, в якому були зафіксовані обставини ДТП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника автомобіля марки «Peugeot 308», державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за страховим полісом № 214452921 відповідно до якого було встановлено франшизу в розмірі 0 грн., та лімітом відповідальності за заподіяну майнову шкоду у розмірі 160 000,00 грн.

Із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» і за її заявою аварійним комісаром ОСОБА_4 було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та визначено розмір матеріального збитку.

Відповідно до страхового акту № ОЦВ-23-04-91608/1 від 19.06.2023 вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 10 152,72 грн.

Судом також встановлено, та не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні, що 20.06.2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на особистий картковий рахунок позивачки було перераховано узгоджене страхове відшкодування за страховим полісом № 214452921 від 05.05.2023 року в розмірі 10 102,72 грн.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Отже, з 19 вересня 2011 року в Україні в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 №3045-VI запроваджено механізм спрощеного оформлення ДТП.

Згідно з абзацу 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка, водії таких транспортних засобів після складення ними зазначеного повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до зазначеної Інструкції у європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Європротокол - це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді на спеціальному бланку, так і в електронній формі з використанням системи "Електронний Європротокол".

Відповідно до пункту 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Отже, сам факт складання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Наявне в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Електронний Європротокол) є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортні засоби, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми. Крім того, у повідомленні міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В силу ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно вимог ст. 1187 ЦК України, в разі заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, обов`язок по її відшкодуванню покладається на особу, яка володіє транспортним засобом, використання якого призвело до заподіяння шкоди. Цією особою в даній справі є відповідач ОСОБА_2 .

Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 22 Закону України №1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 28 Закону 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п.4 ч.1 Постанови Правління Національного банку України №108 від 30.05.2022р. «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України становить 80000 гривень на потерпілого.

Таким чином, з викладеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди. При цьому, зобов`язаною особою внаслідок заподіяних ОСОБА_5 у результаті ДТП збитків, є страховик відповідача - ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ді обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц зробила наступний висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

З огляду на вказане суд вважає, що саме на ПАТ «НАСК «ОРАНТА» як страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.

Так, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У справі, що переглядається встановлено, що 19.06.2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» складено страховий акт №ОЦВ-23-04-91608/1, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 10 152,72 грн. з якою позивачка погодилась, що підтверджується її власним підписом на Узгодженні суми відшкодування за страховим випадком, укладеним 19.06.2023 між нею та ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Суд враховує, що 20.06.2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 10 102,72 грн., що не заперечувалося у судовому засіданні представником позивачки.

З огляду на те, що матеріали справи містять: акт огляду транспортного засобу проведеного представником страхової за участі позивачки ОСОБА_1 , Узгодження суми відшкодування за страховим випадком у розмірі 10 152,72 грн. та докази виплати страхового відшкодування за страховим полісом № 214452921 від 05.05.2023 року в узгодженому розмірі, тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки ліміт відшкодування у разі складання європротоколу на час спірних правовідносин складав 80000 грн., та не був вичерпаний виплаченою сумою страхового відшкодування, то саме страховик і мав сплатити всю суму відновлювального ремонту. У такому разі не можна покладати обов`язок з відшкодування цієї суми відповідно до приписів статті 1194 ЦК України на винуватця ДТП.

Суд зауважує, що позивач, отримавши страхове відшкодування у сумі 10 102,72 грн., не позбавлена права стягнути із ПАТ «НАСК «Оранта» решту різниці між фактичним розміром шкоди (14540,00 грн) та страховою виплатою (10102,72 грн) у межах страхового ліміту, тобто суму у розмірі 4437,28 грн., надавши належні докази проведеного відновлювального ремонту автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , страховику.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на таксі в сумі 1786,00 грн., суд вважає за необхідне в задоволенні позову в цій частині відмовити через те, що вони не ґрунтуються на законі, оскільки позивачем на власний розсуд обрано саме такий спосіб пересування, з наданих до суду скриншотів з мобільного додатку таксі UKLON не вбачається причинно-наслідкового зв`язку між даними викликами таксі та завданою шкодою, а отже такі витрати не були спричинені протиправними винними діями відповідача.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., суд приходить до такого.

Згідно з ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи те, що сама дорожньо-транспортна пригода призвела до переживань ОСОБА_1 , які викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час користуватися автомобілем та зміни звичного способу життя з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 2 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

На думку суду, саме ця сума відповідає ступеню та характеру моральних страждань ОСОБА_1 . Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення моральної шкоди позивача і не повинен призводити до його збагачення. Сума моральної шкоди, на стягненні якої наполягає позивач, яка дорівнює 10 000 грн., є явно завищеною.

У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 132,35 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 530, 612, 625, 1166, 1167, 1187, 1188 1194 ЦК України, Постановою ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013р. ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 2000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір 132,35 грн.

В задоволенні решти позовний вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

В повному обсязі рішення складено 06.03.2024 року.

Суддя О.С. Овчиннікова