ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2723/24 Справа № 227/1621/23 Суддя у 1-й інстанції - Любчик В. М. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого суді Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа Служба у справах дітей Добропільської міської військової адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 227/1621/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Добропільської міської військової адміністрації про зменшення розміру аліментів та припинення стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2023 року (суддя Любчик В.М.), ухвалене в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 30 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В липні 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що він перебував з відповідачкою ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2015 року, який було розірвано на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2018 року. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого позивач сплачує аліменти в розмірі частини з усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, на підставі судового наказу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року. З відповідачем ОСОБА_2 він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2018 року. В період сумісного проживання у них народилась дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Влітку 2021 року фактичні стосунки між ним та ОСОБА_2 були припинені. На підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня2021 року з нього на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 в розмірі частини з усіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття. Також з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_6 трирічного віку. Вважає, що визначений розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку статті 192 СК України, оскільки утримувані з нього аліменти загалом становлять 75% відсотків всіх видів його доходу, у зв`язку з чим це ставить його у скрутне матеріальне становище. Також зазначає, що змінився його матеріальний стан та стан здоров`я. На теперішній час він не має постійної роботи, має третю групу інвалідності, часто звертається до лікарні за медичною допомогою та періодично лікуватись стаціонарно. 07 лютого 2022 року був звільнений з шахти за станом здоров`я на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України, особистого транспорту не має, єдиним прибутком є пенсія по інвалідності внаслідок професійного захворювання інвалідам 3 ї групи за списком № 1. Відповідач ОСОБА_2 в травні 2022 року виїхала разом з дитиною ОСОБА_7 до країни-агресора в м. Москва, де знаходиться по теперішній час, у зв`язку з чим вважає, що є всі підстави для припинення стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_2 , оскільки отримання останньою зазначених аліментів є безпідставним. Тому просив суд зменшити розмір аліментів призначений судовим наказом Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року, про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 до частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно; зменшити розмір аліментів призначений рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_6 до частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно; припинити стягнення аліментів утримуваних з нього на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною ОСОБА_6 трирічного віку, та відкликати відповідний виконавчий лист.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2023 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: зменшено розмір аліментів, призначений судовим наказом Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року, справа №227/1005/18, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини до частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Зменшено розмір аліментів, призначений рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 року, справа №227/1523/21, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з частини до частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з часу стягнення аліментів матеріальний стан позивача змінився, а тому і розмір стягнутих з нього аліментів підлягає зменшенню з частки до частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів відповідає таким загальним засадам цивільного законодавства як розумність та справедливість, забезпечить рівні умови утримання всіх дітей позивача і не поставить його у занадто скрутне матеріальне становище. Також суд виходив з того, що у позивача змінився стан здоров`я, що підтверджується відповідними медичними висновками та довідками, останній отримав третю групу інвалідності та за станом здоров`я був звільнений з місця постійної роботи (шахти), що призвело і до погіршення матеріального стану, оскільки ОСОБА_4 на теперішній час не працевлаштований та фактично не отримує заробітну плату

Суд першої інстанції також дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог щодо припинення стягнення аліментів утримуваних з нього на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною ОСОБА_6 трирічного віку, та відкликання відповідного виконавчого листа.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду ОСОБА_2 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині зменшення розміру аліментів на утримання їх з позивачем спільного сина та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог позивача.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами значного погіршення стану здоров`я позивача, а необхідність сплати ним аліментів на утримання своїх дітей, незважаючи на те, що такі народжені під час перебування відповідача у різних шлюбах, відповідає вимогам сімейного законодавства, та не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Крім того, обставини, які б свідчили про зміну матеріального стану платника в біг погіршення та значного погіршення стану здоров`я, яке б потягло додаткові грошові витрати, не мають жодного документального підтвердження, а тому на теперішній час у відповідача відсутні.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2018 року.

Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають спільну малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в матеріалах справи мається відповідна копія свідоцтва про народження.

Судовим наказом Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 квітня 2018 року.

Також у позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 мається спільна малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в матеріалах справи мається відповідна копія свідоцтва про народження.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 квітня 2021 року. А також стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною ОСОБА_6 трирічного віку, починаючи з 14 квітня 2021 року.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №120249 від 23 лютого 2023 року вбачається, що позивачу ОСОБА_4 було встановлено третю групу інвалідності з профзахворювання та із втратою 65% відсотків працездатності.

Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №216473 від 23 лютого 2023 року встановлено, що ОСОБА_4 протипоказана робота в підземних умовах виробництва із значним фізичним навантаженням.

Висновком ЛКК № 9/122 КНП «Добропільський ЦПМСД» ОСОБА_4 встановлений діагноз хронічний бронхіт І ст. із протипоказанням до підземної праці, контактування з пилом та газом.

Висновком ЛКК № 22/122 КНП «Добропільський ЦПМСД» ОСОБА_4 встановлений діагноз хронічна радикулопатія із протипоказанням важкої фізичної та підземної праці.

З медичного висновку лікарсько-експертної комісії про наявність хронічного професійного характеру захворювання № 40/1000 від 02 листопада 2022 року та з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №976 ОСОБА_4 від 09 листопада 2022 року, виданих Державною установою «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Академічних медичних наук України» встановлено повний діагноз ОСОБА_4 , який знаходився на стаціонарному лікуванні з 26 жовтня 2022 року по 09 листопада 2022 року, а саме: хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.; хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в ст. затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовими синдромами. Супутній діагноз: хронічний тонзиліт, папіломи шкіри шиї, мікоз шкіри ступнів.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 вбачається, що останній був звільнений з роботи (шахти) на підставі п. 2 ст. 40 КЗоТ України, тобто за станом здоров`я.

Відповідно до довідок про наявність заборгованості по аліментам № 22.23-21748 від 08 серпня 2023 року, №2.23-21749 від 08 серпня 2023 року виданих Добропільським відділом ДВС у Покровському районі Донецької області, заборгованість зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_5 у період з 01 березня 2022 року по 30червня2023 року становить 18404,64 грн., а заборгованість зі сплати аліментів з пенсії боржника станом на 01 вересня 2023 року становить 10934,04 грн.

Відповідно до Довідки №22.23-30709 від 06 жовтня 2023 року, виданої Добропільським відділом ДВС у Покровському районі Донецької області, станом на 06 жовтня 2023 року, за період з 01 березня 2021 року по 23 лютого 2023 року розмір заборгованостізі сплати аліментів на утримання ОСОБА_6 становить 21367,94 грн.

Відповідно до службової записки №7660/09-16 від 26 жовтня 2023 року, розмір страхових виплат ОСОБА_4 за період з травня 2023 року по жовтень 2023 року з урахуванням проведених утримань становить 167292,71 грн з них утримано аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 38018,85 грн, на користь ОСОБА_2 в розмірі 36813,95 грн. Розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_4 за період з травня 2023 року по жовтень 2023 року склав 42228 грн, розмір пенсії виплачений в розмірі 28152 грн, сума коштів відрахованих з пенсії на аліменти складає 14076 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Зі змісту апеляційної скарги відповідача випливає, що ОСОБА_2 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині зменшення розміру аліментів на утримання їх з позивачем спільного сина ОСОБА_6 . Рішення в частині зменшення розміру аліментів на утримання сина позивача та відповідача ОСОБА_3 та в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про припинення стягнення аліментів не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зменшення розміру аліментів відповідає таким загальним засадам цивільного законодавства як розумність та справедливість, забезпечить рівні умови утримання всіх дітей позивача і не поставить його у занадто скрутне матеріальне становище. Крім того суд встановив, що у позивача змінився стан здоров`я, що підтверджується відповідними медичними висновками та довідками, останній отримав третю групу інвалідності та за станом здоров`я був звільнений з місця постійної роботи (шахти), що призвело і до погіршення матеріального стану, оскільки ОСОБА_4 на теперішній час не працевлаштований та фактично не отримує заробітну плату.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо з таких підстав.

В частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

В постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки за наслідком стягнення аліментів на утримання двох дітей та відповідача ОСОБА_2 , з нього стягуються аліменти в загальному розмірі 75% відсотків від його доходу. Також позивач посилався на те, що у нього змінився стан здоров`я, оскільки він отримав третю групу інвалідності та за станом здоров`я був звільнений з місця постійної роботи (шахти), що призвело і до погіршення матеріального стану. На теперішній час позивач не працевлаштований та фактично не отримує заробітну плату.

Колегія суддів виходить з того, що в даному випадку, саме ОСОБА_4 , звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі.

Колегія суддів вважає, що ті обставини, на які позивач посилається як на підставу для зменшення розміру аліментів, а саме на те, що за наслідком стягнення аліментів на утримання двох дітей та відповідача ОСОБА_2 , з нього стягуються аліменти в загальному розмірі 75% відсотків від його доходу, не можуть бути прийняті до уваги при розгляді даного спору та не можуть свідчити про тяжкий матеріальний стан позивача, оскільки в листопаді 2023 року синові позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилося три роки, що свідчить про те, що стягнення аліментів на утримання відповідача ОСОБА_2 за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 року припинено.

Отже у позивача не існує інших зобов`язань зі сплати аліментів, окрім стягнутих з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що зміна стану здоров`я позивача, в даному випадку, є належною правовою підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дітей позивача.

Матеріалами справи дійсно підтверджено, що позивач отримав третю групу інвалідності та за станом здоров`я був звільнений з місця постійної роботи (шахти).

Разом з тим, позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 7 038 грн. (а.с.150) та щомісячні страхові виплати.

Так, відповідно до службової записки № 7660/09-16 від 26 жовтня 2023 року, розмір страхових виплат ОСОБА_4 за період з травня 2023 року по жовтень 2023 року з урахуванням проведених утримань становить 167292,71 грн з них утримано аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 38018,85 грн, на користь ОСОБА_2 в розмірі 36813,95 грн. Розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_4 за період з травня 2023 року по жовтень 2023 року склав 42228 грн, розмір пенсії виплачений в розмірі 28152 грн, сума коштів відрахованих з пенсії на аліменти складає 14076 грн. (а.с.149).

При цьому той факт що позивач на даний момент не працевлаштований та фактично не отримує заробітну плату не свідчить про неможливість його працевлаштування у майбутньому, оскільки з урахуванням наявності у позивача третьої групи інвалідності він є працездатною особою.

Слід зауважити, що посилання позивача на те, що він повинен часто звертатися до лікарні за медичною допомогою та періодично лікуватись стаціонарно не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи не міститься відповідних медичних документів.

Колегія суддів також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір.

Таким чином, ОСОБА_4 належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_6 не надано, а тому підстави для задоволення таких позовних вимог відсутні.

Вищезазначене не було враховано судом першої інстанції.

Апеляційний суд виходить з того, що встановлений розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового стану платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення сина ОСОБА_6 та суперечитиме його інтересам.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів, враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи по суті не в повній мірі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, та зважаючи на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_6 та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_4 .

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 слід стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 611 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2023 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Добропільської міської військової адміністрації, про зменшення розміру аліментів скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Добропільської міської військової адміністрації, про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2023 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесених судових витрат по сплаті в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 611 (одна тисяча шістсот одинадцять) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: Я.М.Бондар

В.П.Зубакова

Повне судове рішення складено 02 квітня 2024 року

Головуючий О.О.Тимченко