ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 388/271/23

провадження № 22-ц/4809/104/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О.Л., Письменний О.А.,

за участю секретаря судового засідання Зубіцької Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2023 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2023 року (суддя О.А. Кнуров),-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив:

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власністі на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :05:009:0021, площею 0,0597, що розташована по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 07 жовтня 2010 року його мати подарувала йому квартиру АДРЕСА_2 . Вказана квартира належала йому на праві особистої приватної власності.

17 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

Маючи намір придбати будинок, 22 листопада 2014 року позивач продав належну йому на праві особистої приватної власності квартиру. Вартість квартири становила 140 000,00 грн.

04 лютого 2015 року ОСОБА_1 за кошти, отримані від продажу квартири придбав житловий будинок АДРЕСА_1 . Вартість будинку становила 49 461,00 грн.

Також за свої особисті кошти придбав земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :05:009:0021, площею 0,0597, що розташована по АДРЕСА_1 . Вартість земельної ділянки становила 22 579, 00 грн.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2022 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано.

ОСОБА_1 зазначає, що після розлучення між ним та ОСОБА_2 виник спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, відповідачка не визнає його особисте право на нерухоме майно, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Відзив

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування заперечень зазначив, що спірне нерухоме майно, придбане під час шлюбу за спільні кошти і є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. Вказує, що у п. 4.10 договору купівлі-продажу спірного будинку зазначено про надання відповідачкою, як дружиною дозволу на його придбання, а у п. 4.12 зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 60 та ст. 65 СК України. Аналогічні за змістом пункти містяться і у договорі купівлі-продажу земельної ділянки. Також посилається на те, що у своїй заяві про надання згоди на придбання спірного майна ОСОБА_2 зазначала, що гроші, які витрачаються на його придбання є їхньою спільною сумісною власністю, а ОСОБА_1 підписуючи договори купівлі-продажу спірного майна, погодився з цим (а.с.35-36 том 1).

Відповідь на відзив

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник заперечив щодо заперечень відповідача. Вказав, що доводи ОСОБА_2 про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю є не доведеними, не підтвердженими належними доказами, а є виключно її припущенням (а.с.44 том 1).

Заперечення

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідачки адвокат Кузьменко В.Б. вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження придбання спірного майна за особисті кошти (а.с.55 том 1).

Зустрічна позовна заява

ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якій просила:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку, кадастровий номер :05:009:0021, площею 0,0597, що розташована по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування зазначила, що майно, на яке просить визнати особисту приватну власність ОСОБА_1 є спільною власністю подружжя, оскільки придбане за спільні кошти подружжя подаровані їм на весілля, а також за особисті заощадження ОСОБА_1 .

Окрім цього, про те, що спірне нерухоме майно є спільною сумісною власністю свідчать договір купівлі-продажу спірного будинку, де в п. 4.10 зазначено про надання відповідачкою, як дружиною дозволу на його придбання, а у п. 4.12 зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 60 та ст. 65 СК України.

Також посилається на те, що у своїй заяві про надання згоди на придбання спірного майна ОСОБА_2 зазначала, що гроші, які витрачаються на його придбання є їхньою спільною сумісною власністю, а ОСОБА_1 підписуючи договори купівлі-продажу спірного майна погодився з цим.

Відзив на зустрічну позовну заяву

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) адвокат Величко О.С. просив суд відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви. Вказав, що ОСОБА_1 надав належні докази, якими підтверджується придбання житлового будинку та земельної ділянки за його особисті кошти. Всі доводи ОСОБА_2 є припущеннями та не доведені належними доказами (а.с.58-59 том 1).

Короткий зміст рішення та додаткового суду

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково; зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково; визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 11/12 часток житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/12 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 11/12 часток земельної ділянки прощею 0,0597 га, кадастровий номер :05:009:0021 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/12 частку земельної ділянки прощею 0,0597 га, кадастровий номер :05:009:0021 за адресою: АДРЕСА_1 ; у задоволені решти позовних вимог та решти вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги сторін, суд визнав обґрунтованою та доведеною позицію позивача ОСОБА_1 про витрату ним та ОСОБА_2 власних, особистих коштів на придбання спірного майна у частках 11/12 та 1/12 відповідно.

Надаючи оцінку заяві ОСОБА_2 про надання згоди на придбання ОСОБА_1 спірного майна у частині зазначення у ній її твердження про те, що гроші, які витрачаються на придбання цього майна є їх спільною сумісною власністю та придбана нерухомість також буде їх спільною сумісною власністю, суд зауважив, що у цій заяві ОСОБА_2 виклала своє особисте ставлення до правової природи коштів, як плати за майно, що купувалось. Така заява не є спільною заявою подружжя і була використана нотаріусом, який посвідчував договір купівлі-продажу спірного майна, лише для перевірки наявності згоди другого з подружжя на придбання нерухомого майна. При цьому встановити на час укладення правочинів правову природу права власності на конкретні грошові кошти об`єктивно неможливо без спільної домовленості та позиції власників цих коштів, однак про наявність такої спільної позиції чи домовленості у правочинах чи окремих документах не зазначено.

Відповідно до додаткового рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2023 року у даній справі стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину понесених судових витрат у розмірі 7 555,20 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями ОСОБА_2 оскаржила їх в апеляційному порядку.

Згідно поданої апеляційної скарги просить суд:

-скасувати рішення Долинського районного суду від 01 серпня 2023 року та додаткове рішення Долинського районного суду від 14.08.2023 року у справі № 388/271/23;

-ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовільнити повністю;

-визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на частку земельної ділянки площею 0,0597 кадастровий номер :05:009:0021, за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0597 кадастровий номер :05:009:0021, за адресою: АДРЕСА_1 ;

-витрати по справі покласти на ОСОБА_1 .

В обґрунтування мотивів оскарження зазначає про те, що презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована, у справі відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували придбання нерухомого майна за особисті кошти ОСОБА_1 , а тому вважає, що дане майно підлягає поділу між колишнім подружжям, шляхом визнання за кожним з них права власності по 1/2 частині.

Вказує, що судом безпідставно не було враховано того факту, що скаржниця працювала з 2001 року та отримувала дохід, а тому спірне майно не можна вважати таким, що придбане лише за особисті кошти ОСОБА_1 .

Щодо підстав оскарження додаткового рішення зазначила, апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно зменшено суму витрат на правничу допомогу, яку просила стягнути ОСОБА_2 , оскільки іншою стороною клопотання про зменшення таких витрат не подавалось.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги. Вважає, що Долинським районним судом Кіровоградської області ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду відповідають саме тим правовідносинам, які склалися між сторонами. Зазначає, що судом було встановлено придбання сторонами під час шлюбу нерухомого майна та кошти, за які таке майно було набуте - два джерела набуття (приватні - ОСОБА_1 в сумі 59 635,00 грн та спільні сумісні кошти подружжя в сумі 12 405,00 грн.

Також ОСОБА_2 не надала належних доказів того, що на момент укладення шлюбу у неї були наявні заощадження, за які можна було придбати житловий будинок.

Щодо підстав оскарження додаткового судового рішення відповідачкою вказав, що ОСОБА_1 у відзиві на зустрічну позовну заяву від 13.04.2023 заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у зв`язку з не співмірністю із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Представником у відзиві на апеляційну скаргу заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн. (а.с.178-181 том 1).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

06 листопада 2023 року апеляційним судом закінчено підготовчі дії; справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду у суді апеляційної інстанції на 11 грудня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Величка О.С. про участь в судовому засіданні, призначеному на 11 грудня 2023 року в режимі відеоконференції.

11 грудня 2023 року розгляд справи відкладено на 18 січня 2024 року.

Ухвалою суду від 16 січня 2024 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Величка О.С. про участь в судовому засіданні, призначеному на 18 січня 2024 року в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою 18 січня 2024 року оголошено перерву у справі до 22 лютого 2024 року.

У встановленому процесуальним законом порядку сторін повідомлено про дату, час та місце засідання апеляційного суду у даній справі (а.с. 243-244 том 1).

Позиція учасників справи в суді апеляційної інстанції

Представник відповідача, адвокат Кузьменко В.Б. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні, представник позивача адвокат Величко О.С., який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечив щодо доводів апеляційної скарги, просив залишити без змін рішення суду першої інстанці.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступного.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції

07.10.2010 ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Шумейко І.Ю., зареєстровано у реєстрі за № 729, набув у приватну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

17.10.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

22.11.2014 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовим І.Ю., зареєстровано у реєстрі за № 810, - продав належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_3 за 140000,00 грн.

04.02.2015 ОСОБА_1 з письмової згоди дружини ОСОБА_2 , підпис якої у заяві посвідчено приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовим І.Ю., зареєстровано у реєстрі за № 59, - уклав договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 49461,00 грн., який було посвідчено приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовим І.Ю., зареєстровано у реєстрі за № 60.

04.02.2015 ОСОБА_1 з письмової згоди дружини ОСОБА_2 , підпис якої у заяві посвідчено приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовим І.Ю., зареєстровано у реєстрі за № 59, - уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки прощею 0,0597 га, кадастровий номер :05:009:0021 за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 22579,00 грн., який було посвідчено приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовим І.Ю., зареєстровано у реєстрі за № 61.

У заяві ОСОБА_2 від 04.02.2015, підпис у якій посвідчено приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовим І.Ю., зареєстровано у реєстрі за № 59, зазначено про надання дозволу на придбання ОСОБА_1 житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки з кадастровим номером :05:009:0021 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також у заяві зазначено, що ОСОБА_2 підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання зазначених об`єктів нерухомого майна є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_1 та придбана нерухомість також будуть їх спільною сумісною власністю.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 22.12.2022, яке набрало законної сили 26.01.2023, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 30.05.2023 від 30.05.2023 № 1106-23-00937 щодо ОСОБА_2 , остання у період з другого кварталу 2001 року по четвертий квартал 2019 року періодично мала офіційні доходи, зокрема мала дохід у четвертому кварталі 2014 року - 8909,44 грн. (після утримання податків та зборів) та першому кварталі 2015 року 10 486,19 (після утримання податків та зборів).

З урахуванням наведеного судом першої інстанції встановлено, що позивачем доведено наявність у нього особистих грошових коштів, отриманих від продажу квартири, право власності на яку ним було набуте до шлюбу, і цих коштів у розмірі 140000,00 грн об`єктивно достатньо для придбання спірних житлового будинку та земельної ділянки за 72 040,00 грн (49461,00 + 22579,00).

Протягом четвертого кварталу 2014 року ОСОБА_2 отримала дохід у сумі 8 909,44 грн (після утримання податків та зборів) та за січень 2015 близько 3495,40 грн (10486,19 (дохід за перший квартал 2015 після утримання податків та зборів) / три місяці), а всього на суму 12404,84 грн, половина якої становить 1/12 від вартості спірного майна.

Наявність у ОСОБА_2 заощаджень на час реєстрації шлюбу, останньою не доведено.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Спір між сторонами, як за первісним позовом так і за зустрічним виник з приводу нерухомого майна, яке придбане сторонами під час зареєстрованого шлюбу, який укладений 17 жовтня 2014 року, а 04 лютого 2015 року позивачем ОСОБА_1 придбано житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 49 461,00 грн та земельну ділянку за цією ж адресою прощею 0,0597 га за ціною 22579,00 грн.

ОСОБА_1 стверджує, що майно придбане виключно за його власні кошти, які виручені з продажу особистої власності (квартири), набувачем якого він став до реєстрації шлюбу, а саме у жовтні 2010 року. Кошти з продажу повністю покривали вартість будинку та земельної ділянки. Квартира продана за 140 000 грн, а вартість будинку та земельної ділянки становила 72 040,00 грн.

ОСОБА_2 заперечуючи, наполягала про придбання спірної нерухомості за рахунок спільних коштів.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в шлюбі неодноразово була предметом розгляду Верховним Судом та практика вирішення зазначеного питання є сталою.

За статями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вирішення спорів між подружжям про майно, пов`язане з необхідністю встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовання джерела доходів і час його придбання.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 334/9028/15-ц.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Суд першої інстанції, з яким погоджується й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірна нерухомість придбана позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) за особисті кошти, отримані від продажу квартири, право власності на яку ним було набуте до шлюбу, і цих коштів у розмірі 140 000,00 грн об`єктивно достатньо для придбання спірних житлового будинку та земельної ділянки за 72 040,00 грн. (49461,00 + 22579,00).

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) наполягала на спільності коштів, однак шлюб до придбання нерухомості тривав 3,5 місяці, період з 17 жовтня 2014 року по 04 лютого 2015 року, вказувала, що майно придбане за кошти подружжя. Суд звернув та дослідив заощадження коштів. ОСОБА_1 доходи за вказані 3,5 місяці не отримував, а ОСОБА_2 вказувала на заощадження, при цьому не надала суду достатніх та переконливих доказів. А її доходи за час реєстрації шлюбу до купівлі будинку становили: за четвертий квартал 2014 року в сумі 8 909,44 грн (після утримання податків та зборів) та за січень 2015 близько 3 495,40 грн (10486,19 (дохід за перший квартал 2015 після утримання податків та зборів) / три місяці), а всього на суму 12 404,84 грн.

Суд першої інстанції дослідивши докази відповідачки, застосувавши положення ст. 57 СК, яка регламентує, що в разі у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність витрачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 власних, особистих коштів на придбання спірного майна у частках відповідних 11/12 та 1/12. Суд навів розрахунок часток, з яким погодився позивач, який не оскаржував судове рішення, відтак апеляційний суд в його інтересах частку у спірному майні не змінює, хоча позов заявлений на все майно і об`єктивно доводиться належними доказами.

Твердження ОСОБА_2 щодо правового режиму спірного майна як спільної сумісної власності такого, що придбане за спільні кошти, то суд правильно виснував, що таке твердження не знайшло підтвердження під час розгляду справи.

Всі доходи озвучені відповідачем не є переконливими в розумінні доведеності вимог позову. Молоде подружжя, з огляду наданих доказів, не накопичило розмір вартості будинку з земельною ділянкою. Доходи ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу, у вигляді оплати праці, також не становлять розмір купівлі нерухомості, більш того, витрачались на звичні життєві потреби. Іншими доказами відповідачка не обґрунтовувала свої вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанцій, які їх обґрунтовано спростували.

Додаткове рішення

Місцевий суд згідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України ухвалив додаткове рішення 14.08.2023 року, вирішивши питання про судові витрати.

Правильно з`ясувавши розмір та підстави витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання правничої (правової) допомоги № 023/17-03 від 17.03.2023, укладений між адвокатом Кузьменко В.Б. та ОСОБА_2 щодо надання правової у цивільній справі № 388/271/23; додаткову угоду № 1 від 23.03.2023 до договору № 023/17-03 від 17.03.2023, укладену між адвокатом Кузьменко В.Б. та ОСОБА_2 щодо визначення ціни правової допомоги у розмірі 18000,00 грн; детальний опис робіт (надання послуг) від 04.08.2023, виконаних адвокатом за договором № 023/17-03 від 17.03.2023 на суму 18000,00 грн; акт приймання-передачі наданих послуг від 04.08.2023за договором № 023/17-03 від 17.03.2023 та додатковою угодою від 23.03.2023 у розмірі 18000,00 грн. із умовою оплати до 01.12.2023, відповідно до положень ст.137,141 ЦПК дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину понесених судових витрат у розмірі 7 555, 20грн. Заявлено про витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн.

Суд, врахувавши обставини і доводи заяви, а також клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому зазначено про нерівноцінність наданої правової допомоги позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) у межах позовної заяви правовій допомозі у межах зустрічного позову, яка на її думку є значно меншою, а відтак просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн.

Дослідивши заяви сторін про ухвалення додаткового рішення та додані до них документи, прийнявши обґрунтованість клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на правничу допомогу адвоката, суд дійшов правильного висновку про відшкодування судових витрат сторонами у розмірах, пропорційному задоволенем позовним вимогам. Прийняті до уваги понесені сторонами судові витрати, застосувавши положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, виснував про стягнення з відповідача на користь позивача 7 555,20 грн (9234,13 - 1678,93) відшкодування понесених судових витрат.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що визначені законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення відсутні, подану у даній справі апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2023 року та додаткове рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2023 року, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний