Справа № 182/1421/24
Провадження № 2-н/0182/313/2024
У Х В А Л А

Іменем України

22.03.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальності «ВСМПО «Титан Україна» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відповідно до ст.161,167-169 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальності «ВСМПО «Титан Україна» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відповідно до ст.161,167-169 ЦПК України.

Суддя, вивчивши у заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, дійшла висновку, що така не відповідає вимогам ст.161, 163 Цивільного процесуального кодексу України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Так, згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст.163 цього Кодексу.

При цьому, суддя звертає увагу ОСОБА_1 на те, що наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного судочинства, передбачений для розгляду справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, спрямований на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом. Особливістю провадження є те, що сторонами у наказному провадженні виступають не позивач і відповідач, а стягувач (кредитор) та боржник.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, сторонами в поданій заяві про видачу судового наказу є позивачка ОСОБА_1 та відповідач Товариство з обмеженою відповідальності «ВСМПО «Титан Україна», що є одним із важливих порушень та свідчить про невідповідність вимогам чинного законодавства.

Крім цього, спрощений порядок наказного провадження зумовлюється й такою особливістю, як обмежене коло вимог, щодо яких таке провадження припустиме.

Згідно із ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Так, у ч.1 ст.161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч.2 ст.161 ЦПК України).

Відповідно п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги та вони повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнівів ні момент настання права вимоги, ні заявлена до стягнення сума грошових коштів, тобто дане свідчить про те, що у наказному провадженні не може розглядатися спір про право.

Суд вважає необхідним зазначити, що, відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «ВСМПО «Титан Україна» на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 травня 2022 року по 11 січня 2024 року, компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 37 днів, індексацію сум заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків її виплати. При цьому, доказів щодо наявності заборгованості по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 до заяви не додала, а, навпаки, подала клопотання про витребування судом доказів, а, в даному випадку, довідки по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі.

Проте, суддя при розгляді даної категорії справи, враховує вимоги чинного законодавства та вважає, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника, на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. При цьому, особа, яка наділена правом на звернення до суду з заявою, у відповідності до ч.3 ст.2, ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Тому, з урахуванням вищевикладеного, в рамках розгляду даної заяви в порядку наказного провадження, судом підстав для витребування доказів, які мають істотне значення для справи, не встановлено.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до заяви додала розрахунок заборгованості по заробітній платі, який судом до уваги не може бути прийнятий, оскільки викликає сумнів в достовірності даних та розмірі нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, так як складено невідомою особою, не містить підпису уповноваженої посадової особи ТОВ «ВСМПО «Титан Україна» та не завірено печаткою підприємства із зазначенням всіх обов`язкових реквізитів, що є обов`язковою умовою для розгляд трудового спору в порядку наказного провадження. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що наведений розрахунок заборгованості по заробітній платі є достовірним та достатнім доказом, що цілком підтверджує вимоги ОСОБА_1 .

Крім цього, суд зазначає, що, з урахуванням викладених обставин та вимог, ОСОБА_1 на власний розсуд тлумачить норму ст.117 Кодексу законів про працю України, не враховуючи, що, згідно тексту ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначених статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Тому, враховуючи те, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислено виключно ОСОБА_1 і складові зазначеного розміру не підтверджені безспірними вихідними даними, дана вимога не може вважатися безспірною. У той же час, суддя, вкотре, наголошує, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає можливості встановлення обставин справи та часткового задоволення заявлених вимог.

За вказаних обставин, матеріали заяви про видачу судового наказу не містять доказів, які відповідають критерію безспірності, тобто, відсутні докази, які б свідчили про безспірність розміру нарахованої, але невиплаченої працівникові заробітної плати, а відсутність доказів, які б свідчили про безспірність розміру нарахованої, але невиплаченої працівникові заробітної плати, тобто, документів, які у безспірному порядку підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

З огляду на викладене вище, суддя приходить до висновку, що у ОСОБА_1 не виникло права грошової вимоги, за якою нею подано заяву про видачу судового наказу, що, в свою чергу, має наслідком відмову у видачі судового наказу.

Одночасно, суддя роз`яснює, що, відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою та ОСОБА_1 , у цьому випадку, має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст. 160, 161, 165-166, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальності «ВСМПО «Титан Україна» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати заборгованості, відповідно до ст.161, 167-169 ЦПК України, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал