Справа № 331/786/24
Провадження № 2-о/331/109/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, у заяві, як на підставу для її розгляду в порядку окремого провадження, заявник посилається на положення ст. 109 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

При цьому, ОСОБА_1 визначено сторін по справі, як позивач, відповідач та третя особа.

Крім того, звертаючись до суду із даною заявою, ОСОБА_1 було сплачено суму судового збору за подачу до суду позову про розірвання шлюбу в порядку позовного провадження, однак, оформлено заяву в порядку окремого провадження.

Слід звернути увагу заявника на те, що відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема: за спільною заявою подружжя відповідно до ст. 106 цього Кодексу, або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Статтею 106 Сімейного кодексу України встановлено, що подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Поруч із цим, згідно зі ст. 110 цього Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений до суду одним із подружжя.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз`яснено, що розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.

Із заяви та доданих до неї документів вбачається, що спільних дітей у сторін немає.

Також, у заяві відсутні посилання на обставини неможливості розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, відповідно до статті 106 Сімейного кодексу України, або відсутності згоди відповідача на розірвання шлюбу, тобто виникнення спору щодо припинення шлюбу, що дає підстави позивачу звернутися до суду із позовом за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд позбавлений можливості розглянути заяву подружжя про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження в разі, якщо подружжя немає спільних дітей, оскільки законодавцем чітко встановлена така можливість для подружжя здійснити розірвання шлюбу шляхом подачі до органу державної реєстрації актів цивільного стану відповідної заяви про розірвання шлюбу.

Однак, в судовому порядку наявна можливість для розірвання шлюбу між подружжям, яке немає дітей в прядку позовного провадження за правилами ст. 110 СК України, шляхом подачі відповідної позовної заяви.

Так, відповідно до ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Однак, заявник, звернувшись до суду фактично із позовом про розірвання шлюбу, оскільки, спільних дітей подружжя не має, не дотримався передбачених законом вимог щодо оформлення позову, не вказавши вірний процесуальний статус та дані сторін (позивача, відповідача), не вказавши зміст позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175-177 ЦПК України або не сплачені судові витрати, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, та роз`яснити заявнику, що у разі не усунення зазначених недоліків, заява буде вважатися не поданою та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Світлицька