Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2024 Справа №607/19174/23 Провадження №2/607/452/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

її представника, адвокатки Козак В.-Р. В.,

(в режимі відеоконференції)

представника відповідача Поважної Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої майну, внаслідок дорожньотранспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУНП в Тернопільській області) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої майну, внаслідок дорожньотранспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 листопада 2022 року о 14 годині, в м. Тернополі на регульованому перехресті вул. 15 Квітня-Київська-Стуса, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Renault Duster CKC-RDS-02PП», р.н. НОМЕР_1 , під час виконання службового завдання здійснював рух на забороняючий червоний сигнал світлофора з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальною звуковою сигналізацією, не в повній мірі забезпечив безпеку дорожнього руху, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «Toyota Rav 4», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалася зліва направо відносно його руху. Після зіткнення змістився праворуч та допустив зіткнення з транспортним засобом «Skoda Fabia», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який знаходився праворуч від нього, зі сторони вул. Стуса.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2023 року у справі № 607/2986/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням отроків накладення адміністративного стягнення, встановлених ч. 7 ст. 38 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 04 липня 2023 року постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2023 року у справі № 607/2986/23, в частині закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях адміністративного правопорушення скасовано. ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Позивачка є власником транспортного засобу TOYOTA, модель RAV 4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , 2021 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 11 червня 2021 року.

Роботодавцем ОСОБА_2 та власником транспортного засобу «Renault Duster CKC-RDS-02PП», р.н. НОМЕР_1 , є відповідач - ГУHП в Тернопільській області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 25 листопада 2020 року.

Станом на час ДТП 20 листопада 2022 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault Duster CKC-RDS-02PП», р.н. НОМЕР_1 , застрахована у ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ», згідної полісу № 203616066.

03 серпня 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило позивачці страхове відшкодування за матеріальну шкоду працівником відповідача ГУНП в Тернопільській області внаслідок ДТП в розмірі 130 000 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивачки у АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 77/6/23 від 27 червня 2023 року, складеного судовим експертом Мазуром Михайлом Степановичем, встановлено:

- вартість відновлювального ремонту КТЗ «Toyota RAV 4 2.5 Hybrid Е-CVT 2 WD ACTIVE (E5/E3), р.н. НОМЕР_2 », внаслідок ДТП, яке мало місце 20 листопада 2022 року, станом на час ДТП, при зовнішньому візуальному обстеженні (без проведення необхідних технологічних інструментальних, діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів) приймається рівним: «Свр» = 380 451 грн 22 коп.;

- вартість матеріальних збитків спричинено власнику КТЗ «Toyota 2.5 Hybrid E-CVT 2 WD ACTIVE (E5/E3), р.н. НОМЕР_7 », внаслідок ДТП, яке мало місце 20 листопада 2022 року, станом на час ДТП, при зовнішньому візуальному обстеженні (без проведення необхідних технологічних інструментальних, діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів) приймається рівним: «У» = 436 163 грн. 06 коп.

Позивачка ОСОБА_1 вважає, що ступінь вини працівника відповідача ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2 в ДТП у відсоткову відношенні становить 90 відсотків, а ступінь її вини - 10 відсотків, з огляду на наступне.

Транспортний засіб «Renault Duster CKC-RDS-02PП», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , без зменшення швидкості руху, яка була значною та виключала об`єктивну можливість забезпечення безпеки дорожнього руху, в`їхав на заборонений червоний сигнал світлофора на перехрестя, яке є одним із найінтенсивнішим рухом в місті та на якому уже розпочали рух інші транспортні засоби у різні напрямки на дозволений зелений сигнал світлофора. В цей час позивачка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «TOYOTA RAV4», р.н. НОМЕР_2 , за вказаної ситуації мала обмежену об`єктивну технічну можливість уникнути зіткнення з транспортним засобом «Renault Duster CKC-RDS-02PП», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , оскільки перешкода для руху її транспортного засобу виникла раптово.

Сума відшкодування матеріальної шкоди заявлена у цьому позові є різницю між фактичним розміром завданої позивачці ОСОБА_4 шкоди працівником відповідача ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2 внаслідок ДТП в розмірі 436 163,06 грн і страховою виплатою в розмірі 130 000 грн (436 163,06 грн - 130 000,00 грн = 306 163 06 грн).

З урахуванням ступеня вини учасників ДТП у відсотковому співвідношенні, зокрема, ОСОБА_2 - 90 %, ОСОБА_1 - 10 %, розмір відшкодування матеріальної шкоди, який підлягає стягненню із відповідача ГУНП в Тернопільській області на користь позивачки ОСОБА_1 становить 275 546,75 грн (306 163,06 грн * 90 % = 275 546,75 грн).

Щодо розміру завданої позивачці моральної шкоди, зазначено наступне.

До дня ДТП 20 листопада 2022 року у користуванні позивачки ОСОБА_1 перебував практично новий транспортний засіб, придбаний нею в автосалоні в червні 2021 року. Вона є матір`ю трьох дітей і доглядала за cвоєю бабусею ОСОБА_5 , яка є похилою віку 92 роки, від якої вона поверталася в день ДТП, після передання їй обіду. Її сім`я живе за містом, а саме в селі Байківці Тернопільського району. Бабуся позивачки потребувала догляду і приїзду до неї кожен день в м. Тернопіль, так як вона старенька і немає змоги фізично доглядати за собою. Позивачка опинилася в складному становищі з трьома малолітніми дітьми взимку і за містом. Пішки пересуватись неможливо, враховуючи погодні умови і завантаженість дітей, зокрема, двоє дітей в різні зміни навчались в школі. Автомобіль позивачки втратив товарний вигляд внаслідок ДТП, як наслідок зменшилася його вартість.

Відтак, моральна шкода заподіяна працівником відповідача ГУНП в Тернопільської області ОСОБА_2 внаслідок ДТП, позивачкою ОСОБА_1 оцінюється в розмірі 50 000 гривень.

З огляду на вказані вище обставини, ОСОБА_1 просить стягнути з ГУНП в Тернопільській області на її користь 275 546,75 грн відшкодування матеріальної шкоди завданої її майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 50 000,00 грн моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та понесені нею судові витрати по справі.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/19174/23. Постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

31 жовтня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУНП в Тернопільській області, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову через його безпідставність. Покликається на те, що 20 листопада 2022 року о 14 годині на регульованому перехресті вул. 15 квітня - Київська - Стуса, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «TOYOTA RAV4», р. н. НОМЕР_3 , в порушення вимог п.1 4, п. l.5, п. 2.3 б, п. 3.2, п. 12.1, п. 12.3 ПДР України, виїжджаючи на вищевказане перехрестя з вулиці Київської в напрямку вулиці Стуса, рухаючись на дозволяючий рух зелений сигнал світлофора, була неуважна, не слідкувала за дорожньою обстановкою, не переконалась в безпеці, не забезпечила її, не вибрала безпечної швидкості руху та при виникненні небезпеки не знизила швидкість руху аж до повної зупинки, внаслідок чого не дала дорогу та допустила зіткнення з транспортним засобом «СКС RDS-02PП», р. Н. НОМЕР_8 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який переїжджав указане перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофора з включеними маячками синього та червоного кольорів та спеціальним звуковим сигналом, виконуючи невідкладне службове завдання. Після зіткнення транспортний засіб «СКС RDS-02PП», р. н. НОМЕР_8 , в`їхав у транспортний засіб «Skoda Fabia», р. н. НОМЕР_3 , який під керуванням водія ОСОБА_3 стояв на згаданому перехресті зі сторони вул. Стуса в правій смузі руху, після чого транспортний засіб «СКС RDS-02PП», р. н. НОМЕР_8 , в`їхав у дорожнє металічне огородження та пошкодив його.

Внаслідок вищевказаної ДТП пошкодження отримав транспортний засіб «Renault Duster» CKC-RDS-02PП», р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , що виконував невідкладне службове завдання як лейтенант поліції у складі наряду Тернопільського РУП ГУНП в області. Сума такого матеріального збитку (шкоди), згідно висновку експертного дослідження № ЕД-19/120-23/8287-АВ від 21 серпня 2023 року, становить 252 934,55 грн.

В своїй позовній заяві, позивачка посилається на підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, які визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

Порядок та підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені ч. 3 ст. 1188 ЦК України, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Проте, наводячи у своєму позові дані норми права, ОСОБА_1 , самостійно та безпідставно розподіляє вину в співвідношенні 90% та 10%, покладаючи основну провину за ДТП на ОСОБА_2 , оминаючи той факт, що постановою Тернопільського апеляційного суду у справі № 607/2986/23 від 04 липня 2023 року, водій транспортного засобу «TOYOTA RAV4», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 1.4, п. 1.5, п. 2.3 б, п. 3.2, п. 12.1, п. 12.3 ПДР України, допустила зіткнення з транспортним засобом «Renault Duster CKC-RDS-02PП», р. н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 , повністю оминає факт своєї вини у вчиненні ДТП і той факт, що саме вона в повній мірі не стежила за дорожньою обстановкою, не відреагувала на її зміну і була настільки не уважною, що не помітила наближення оперативного транспортного засобу з увімкненими маячками синього і червоного кольорів і спеціального звукового сигналу.

Отже, визначення самостійно позивачем відсоткового співвідношення вини в ДТП відповідача є необґрунтованим та дані дії являються прерогативою суду, а тому розрахунок матеріальних збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу «TOYOTA RAV4», ОСОБА_1 , є некоректним.

Стосовно розрахунку моральної шкоди, необхідно заначити, що її аргументація в тексті позовної заяви є абсолютно відсутньою, що унеможливлює задоволення позову.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювала та вини останнього в її заподіянні.

В своєму позові ОСОБА_1 ні чим не підтверджує суму моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, яку вона вимагає стягнути з ГУНП в Тернопільській області, окрім опису її сімейного життя. До позовних вимог не додано жодного документа, який засвідчує завдану моральну шкоду, фізіологічні зміни, приниження гідності тощо. У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року, № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Надання адвокатських послуг підтверджується, зокрема, договором про надання правничої допомоги.

Водночас, у самому тексті договору відсутні:

1) умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару,

2) погодинна оплата, кількість годин помножена на вартість такої години на вказану суму в розмірі 3000 грн.,

3) порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватися на підставі розрахунків/рахунків, актів або інших двосторонніх документів, відсутні будь-які платіжні доручення, що підтверджує оплату наданих послуг у розмірі 3000 грн та копія виписки з рахунку про надходження коштів за зазначеним платежем,

4) на договір про надання правової допомоги поширюються загальні норми та принципи договірного права, тому відсутня відповідна реєстрація договору.

03 листопада 2023 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника позивачки, адвокатки Козак В.-Р. В. про долучення доказів, а саме копії психологічного висновку за результатами тестування ОСОБА_1 .

Також 03 листопада 2023 року на електронну пошту суду надішла відповідь на відзив представника позивачки, адвокатки Козак В.-Р. В., у якій вона просила задовольнити повні вимоги в повному обсязі. Покликається на те, що розподіл вини, визначення частки, ступеня вини у ДТП, яке мало місце 20 листопада 2022 року, то позивачка не заперечує, що саме суд є тим органом, який вирішує дане питання і при потребі може навіть призначити експертизу визначення ступеня вини. Однак, саме на переконання ОСОБА_1 , є очевидним, що вина працівника відповідача була у розмірі 90%, адже, як встановлено рішенням у справі №607/2986/23 ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3б, п. 3.1, п. 8.7.3е ПДР України. Абсолютною маніпуляцією є твердження відповідача, що позивачка повністю оминає факт своєї вини, адже з обставин і подій дорожньої обстановки ОСОБА_1 , не маючи на меті нікому завдавати шкоди на зелений сигнал світлофору в обмеженій оглядовості розпочала рух на вищезгаданому перехресті. Про те, що позивачку визнано також винною у ДТП остання вказувала у своєму позові, і так розмір своєї вини оцінює лише у 10%. Не заслуговує уваги та є незрозумілим посилання відповідача на те, що саме страховик відшкодовує шкоду завдану відповідачем, а не відповідач самостійно. Адже, в межах ліміту відповідальності страховика в деліктному зобов`язані (шкода спричинена майну внаслідок ДТП) замість заподіювача шкоди (відповідача), страховик (в нашому випадку МСТБУ) здійснило виплату позивачці. На момент страхування такий ліміт відповідальності був 130 000 грн. Про цей факт з додаванням відповідних доказів було повідомлено ОСОБА_1 у своєму позові. Позивачка не ставить вимогу відшкодування в межах страхового відшкодування, а ставить вимогу про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (436 163,06 - 130 000 = 306 163,06 грн х 90%= 275 546,75 грн.)

ОСОБА_1 в своєму позові надала чіткі аргументи щодо заподіяння їй моральної шкоди, яка проявляється в душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її автомобіля.

Позивачка надала суду договір про надання професійної правничої допомоги від 05 жовтня 2023 року з чітким предметом договору - наданою послугою, а також до позову додано квитанцію до прибутково-касового ордера № 915 від 05 жовтня 2023 року.

Вартість послуги: складання позовної заяви визначено у розмірі 3 000,00 грн. Адвокат самостійно формує та визначає вартість своїх послуг. І це не обов`язково може бути визначено від вартості затраченої людино-години, але і у твердій грошовій формі за конкретну послугу в залежності від послуги.

Також не заслуговують уваги покликання відповідача на те, що наче б то адвокат зобов`язаний був вести та надати Книгу обліку доходів та витрат. При цьому не зазначає, яким саме Законом передбачений такий обов`язок, а лише зазначає Порядок яким затверджено форму такої книги.

Незрозуміле є посилання відповідача необхідність якоїсь реєстрації, проставлення порядкового номеру договору про надання професійної правничої допомоги від 05 жовтня 2023 року. При цьому відповідач не вказує, якою нормою якого закону визначено такий обов`язок. Адже, ані ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ані ЦК України не ставить такої вимоги.

14 листопада 2023 року на адресу суду надійшло заперечення від представника ГУНП в Тернопільській області, в якому він просить відмовити в задоволенні позову через його безпідставність. Покликається на те, що стосовно твердження позивачки про встановлення пропорційності вини у скоєному ДТП, то з даного приводу потрібно відзначити, що рішенням суду встановлено двосторонню вину водіїв у скоєному ДТП. Факт розприділення позивачкою вини у скоєному ДТП у співвідношення 90% вини відповідача та 10% вини позивачки є її суб`єктивним здогадом та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Також стосовно долучених висновків психологічного тестування позивачки від 06 червня 2022 року та 02 листопада 2023 року, то вважає їх такими, що носять формальний характер, оскільки вказані висновки не мають жодних реєстраційних реквізитів та відповідно дата їх складення може коригуватися в довільному порядку залежно від потреб замовника таких послуг, що виключає можливість свідчити про будь-які часові зміни в поведінці особи.

Стосовно твердження позивачки про те, що кількість пунктів ПДР, порушених нею, не свідчить про грубе нехтування нею вимогами законодавства, то з даного приводу представник відповідача зазначає, що законодавчо відсутнє чітке визначення терміну грубого порушення ПДР, а тому спростовувати чи підтверджувати такий факт можна лише опираючись на суб`єктивну точку зору.

Стосовно нерозуміння позивачкою посилання відповідача про необхідність реєстрації договору про надання правничої допомоги, то до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права в тому числі стосовно його реєстрації та належного обліку.

05 грудня 2023 року суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження у справі № 607/19174/23 та розпочав розгляд справи по суті в тому ж складі суду та учасників.

В судовом засіданні позивачка ОСОБА_1 , її представник, адвокатка Козак В.-Р. В. підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив, врахувавши докази, які надані в обґрунтування позову. Додатково ОСОБА_1 пояснювала, що пошкоджений у ДТП транспортний засіб «Toyota Rav 4», р.н. НОМЕР_2 , відремонтований, з червня 2023 року вона ним користується, на ремонт позивачкою було затрачено 10 000,00 доларів США.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області просила відмовити у задоволенні позову, вважає його абсолютно безпідставним, а вимоги, в частині стягнення моральної шкоди, необґрунтованими. Свої доводи представник відповідача виклала у відзиві та запереченнях.

Відтак, заслухавши пояснення позивачки, представників сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

12 травня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області прийнято постанову у справі № 607/2986/23, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ч. 7 ст. 38 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Тернопільського апеляційного суду у справі № 607/2986/23 від 04 липня 2023 року постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2023 року в частині закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення скасовано. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього кодексу.

Суд апеляційної інстанції встановив наступне: «Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ч. 7 ст. 38 КУпАП.

Цією ж постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Як визнав суд, 20 листопада 2022 року о 14 годині в м. Тернополі на регульованому перехресті вул. 15 квітня - Київська - Стуса водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом СКС RDS-02РП р. н. НОМЕР_8 , під час виконання невідкладного службового завдання, здійснював рух на забороняючий червоний сигнал світлофора з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальною звуковою сигналізацією, не в повній мірі забезпечив безпеку дорожнього руху в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом TOYOTA RAV4, р. н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась зліва направо відносно його руху. Після зіткнення змістився праворуч та допустив зіткнення з транспортним засобом Skoda Fabia, р. н. НОМЕР_9 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який знаходився праворуч від нього зі сторони вул. Стуса, чим порушив вимоги п.2.3 б, п.3.1, п.8.7.3 е ПДР України…

…З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що водій транспортного засобу TOYOTA RAV4, р. н. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , 20 листопада 2022 року о 14 год. 00 хв. на регульованому перехресті вул. 15 квітня - Київська - Стуса, виїжджаючи на вищевказане перехрестя з вулиці Київської в напрямку вулиці Стуса, в порушення вимог п.1.4, п.1.5, п.2.3 б, п.3.2, п.12.1, п.12.3 ПДР України, рухаючись на дозволяючий рух зелений сигнал світлофора, була неуважна, не слідкувала за дорожньою обстановкою, не переконалась в безпеці, не забезпечила її, не вибрала безпечної швидкості руху та при виникненні небезпеки не знизила швидкість руху аж до повної зупинки, внаслідок чого не дала дорогу та допустила зіткнення з транспортним засобом СКС RDS-02РП, р. н. НОМЕР_8 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який переїжджав указане перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофора з включеними маячками синього та червоного кольорів та спеціальним звуковим сигналом, виконуючи невідкладне службове завдання…».

Згідно частин 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

27 червня 2023 року судовим експертом Мазуром М. С. складено висновок експерта за результатами проведення транспортнотоварознавчої експертизи згідно заявизвернення від ОСОБА_1 № 77/6/23, у висновках якого зазначено наступне: 1. Вартість відновлювального ремонту КТЗ «Toyota RAV4 2.5 Hybrid E-CVT 2WD ACTIVE (E5/E3) р. н. НОМЕР_2 », в наслідок ДТП, при зовнішньому візуальному обстеженні (без проведення необхідних технологічних інструментальних; діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів) приймається рівним: «Свр» = 380 451 грн 22 коп. (триста вісімдесят тисяч чотириста п`ятдесят одна гривня 22 копійки); 2. Вартість матеріальних збитків спричинених власнику КТЗ Toyota RAV4 2.5 Hybrid E-CVT 2WD ACTIVE (E5/E3) р. н. НОМЕР_2 », в наслідок ДТП, яке мало місце 20.11.2022 року станом на час ДТП, при зовнішньому візуальному обстеженні без проведення необхідних технологічних інструментальних; діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів) приймається рівним: «У» = 436 163 грн 06 коп. (чотириста тридцять шість тисяч сто шістдесят три гривні 06 копійок).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_5 власником Т3 «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_6 власником Т3 «СКС RDS-02РП», д.н.з. НОМЕР_1 , є ГУНП в Тернопільській області.

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди був чинним Поліс № 203616066 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, де страховиком вказано страхова компанія «Мотор-Гарант», страхувальником ГУНП в Тернопільській області, строк дії - з 00:00 09.12.2021 р. по 08.12.2022 р. включно. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю двісті шістдесят тисяч грн; за шкоду, заподіяну майну сто тридцять тисяч грн; розмір франшизи нуль грн. Забезпечений транспортний засіб Renault Duster СКС-RDS-02РП, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2020.

СК «Мотор-Гарант» виплатило ОСОБА_1 страхову суму в розмірі 130 000,00 грн, що слідує із зарахування (виплата по справі № 94737, згідно наказу № 3/13565 від 02 серпня 2023 року, ТЗ НОМЕР_2 ).

01 грудня 2022 року між ОСОБА_1 (замовник) та судовим експертом Мазуром М.С. (виконавець) укладено договір № 77/6/23 на виконання судової експертизи та 12 червня 2023 року сплачено 4 800 грн за проведення експертизи, що вбачається із квитанції до прибуткового касового ордера № 77/6/23.

За змістом психологічних висновків за результатами психологічного тестування ОСОБА_1 , 1984 року народження, складених кандидатом психологічних наук, психологом, психодіагностом, головою Центру психологічної допомоги «ПСИХОЛОГІЯ» Т. Білінською, станом на 06 червня 2022 року позивачка: самодостатня, нетривожна, адекватно оцінює свої можливості, завжди довіряє розуму та здоровому глузду. Практична, добре орієнтується в життєвих питаннях. На речі дивиться реалістично, добре усвідомлюючи сучасні потреби. Характеризується серйозним ставленням до життя. Станом на 02 листопада 2023 року у ОСОБА_1 виявлено високий рівень тривоги, що негативно впливає на продуктивність її діяльності і може спричинити психосоматичні порушення, адже пережита ситуація з ДТП послугувала стресовим чинником, що наніс їй важку психологічну травму, яка несла небезпеку для її життя, здоров`я та благополуччя.

Згідно висновку експертного дослідження від 21 серпня 2023 року № ЕД-19/120-23/8287-АВ, сума матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля «СКС RDS-02РП» («Renault Duster»), реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20 листопада 2022 року, станом 20 листопада 200 року може складати 252 934,55 грн.

13 жовтня 2023 року начальник Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області полковник поліції С. Осадця скерував представнику відповідача повідомлення №14722/01/243-23 про наступне. 20 листопада 2022 року о 14:44 до Тернопільського РУ поліції із спеціальної лінії «102» надійшло повідомлення про те, що на електронну пошту чергової частини ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення, що всі торгові центри заміновані, групування ОСІПОВ просить викуп в розмірі 1 млн. доларів на номер мобільного телефону.

На підтвердження обставин, викладених у повідомленні, додано електронний рапорт із зазначенням ужитих заходів по матеріалах СО 33583 від 20 листопада 2022 року.

За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини.

При цьому відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 328/2750/18).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина 2 статті 1172 ЦК України).

Судом беззаперечно встановлено, що 20 листопада 2022 року о 14 годині в м. Тернополі на регульованому перехресті вул. 15 квітня - Київська - Стуса водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом СКС RDS-02РП, р. н. НОМЕР_8 , під час виконання невідкладного службового завдання, здійснював рух на забороняючий червоний сигнал світлофора з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальною звуковою сигналізацією, не в повній мірі забезпечив безпеку дорожнього руху в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом TOYOTA RAV4, р. н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась зліва направо відносно його руху. Після зіткнення змістився праворуч та допустив зіткнення з транспортним засобом Skoda Fabia, р. н. НОМЕР_9 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який знаходився праворуч від нього зі сторони вул. Стуса, чим порушив вимоги п.2.3 б, п.3.1, п.8.7.3 е ПДР України.

Також водій транспортного засобу TOYOTA RAV4, р. н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , 20 листопада 2022 року о 14 год. 00 хв. на регульованому перехресті вул. 15 квітня - Київська - Стуса, виїжджаючи на вищевказане перехрестя з вулиці Київської в напрямку вулиці Стуса, в порушення вимог п.1.4, п.1.5, п.2.3 б, п.3.2, п.12.1, п.12.3 ПДР України, рухаючись на дозволяючий рух зелений сигнал світлофора, була неуважна, не слідкувала за дорожньою обстановкою, не переконалась в безпеці, не забезпечила її, не вибрала безпечної швидкості руху та при виникненні небезпеки не знизила швидкість руху аж до повної зупинки, внаслідок чого не дала дорогу та допустила зіткнення з транспортним засобом СКС RDS-02РП, р. н. НОМЕР_8 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який переїжджав указане перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофора з включеними маячками синього та червоного кольорів та спеціальним звуковим сигналом, виконуючи невідкладне службове завдання

Ці обставини підтверджені постановою Тернопільського апеляційного суду у справі № 607/2986/23 від 04 липня 2023 року та постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2023 року в цій же справі.

Отож, вищевказаними рішеннями суду була встановлена невідповідність дій Правилам дорожнього руху обох учасників ДТП, а тому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України завдана кожним з них шкода підлягає відшкодуванню залежно від ступеня вини.

Водночас, первинним у виниклих між сторонами спірних правовідносинах є встановлення розміру завданої шкоди.

ОСОБА_1 вважає, що сума відшкодування матеріальної шкоди заявлена нею у позові є різницею між фактичним розміром завданої позивачці шкоди працівником відповідача ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2 внаслідок ДТП в розмірі 436 163,06 грн і страховою виплатою в розмірі 130 000 грн (436 163,06 грн - 130 000,00 грн = 306 163 06 грн). Від цієї суми ОСОБА_1 відняла 10 % - ступінь вини позивачки, а відтак розмір відшкодування матеріальної шкоди, який підлягає стягненню із відповідача ГУНП в Тернопільській області на користь позивачки ОСОБА_1 становить 275 546,75 грн (306 163,06 грн * 90 % = 275 546,75 грн).

Однак, суд не погоджується з такою сумою відшкодування, оскільки вважає, що позивачкою не було доведено належними, допустимими та достовірними доказами розмір завданого їй матеріального збитку з огляду на наступне.

За змістом ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) об`єктом обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільноправова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 указаного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньотранспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільноправова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положеннями ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньотранспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, транспортний засіб Renault Duster СКС-RDS-02РП», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за участю якого мала місце 20 листопада 2022 року дорожньотранспортна пригода та внаслідок якої було пошкоджено транспортний засібTOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , забезпечено СК «Мотор-Гарант» згідноПолісу № 203616066 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії - з 00:00 09 грудня 2021 року по 08 грудня 2022 року включно.

СК «Мотор-Гарант» виплатило ОСОБА_1 страхову суму в розмірі 130 000,00 грн, що відповідає ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року, розмежувавши інститути регресу та суброгації.

Отож, СК «Мотор-Гарант» виконало свій обов`язок з виплати страхової суми в розмірі 130 000,00 грн, що є вичерпною відповідальністю страховика.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення різниці між вартістю завданого ОСОБА_1 матеріального збитку, який вона оцінилав розмірі 436 163,06 грн за мінусом 130 000,00 грн страхової виплати та 10% ступеню вини позивачки, що становить 275 546,75 грн, суд робить наступні висновки.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільноправової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільноправової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причиннонаслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14ц, у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля, і їх розміру, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у стягненні відповідного відшкодування. Оскільки автомобіль фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме ним, позивач судам попередніх інстанцій не надав, тому висновок судів про недоведеність позовних вимог є правильним.

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2019 року у цивільній справі №591/3152/16ц зроблено висновок, що факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів.

Це також підкреслено і в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: якщо особа після ДТП виконала роботи по ремонту, то відшкодування збитків відбувається на підставі тих документів, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів і саме ці витрати мають бути їй відшкодовані».

Оскільки позивачка ОСОБА_1 на час звернення з позовом до суду відремонтувала належний їй транспортний засіб та з червня 2023 року ним користується, що було встановлено в судовому засіданні, розмір збитків, які слід стягувати повинен обґрунтовуватися документами, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів, оскільки з долученого до позовної заяви висновку № 77/6/23 від 27 червня 2023 року, вбачається, що експертом встановлено лише вартість можливого матеріального збитку позивачки, а не фактичні, або реальні витрати понесені нею для відновлення автомобіля.

Відтак, суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ГУНП в Тернопільській області в частині стягнення матеріальної шкоди у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачкою не було подано до суду у строк, визначений процесуальним законом, документів, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів, які нею понесені на ремонт автомобіляTOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Розмір збитку, про відшкодування якого просить позивачка, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт.

Суд відхилив клопотання ОСОБА_1 про приєднання до матеріалів справи копій платіжних інструкцій про оплату за виконані роботи за актом від 29 червня 2023 року від 18 грудня 2023 року та 19 грудня 2023 року, а також копії акту виконаних робіт від 29 червня 2023 року та рахунку № 03/17 від 15 березня 2023 року, оскільки такі документи були подані на стадії розгляду справи по суті, а платіжні інструкції створені на цій стадії судового розгляду. Попередньо сторона позивача не повідомляла про перешкоди подання чи отримання доказів.

Частина 5 ст. 177 ЦПК України встановлює, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

На час звернення з позовом до суду 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 користувалася належним їй транспортним засобом, він вже був відремонтований, а тому мала бути обізнана із розміром витрат, які понесені на ремонт автомобіля TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , більше того вона повинна була їх понести. Натомість суд не встановив, що позивачка понесла витрати на ремонт належного їй транспортного засобу, а подання доказів поза межами строків, визначених процесуальним законом, більше того створення нових доказів, що вбачається зі змісту копій платіжних інструкцій, суперечить принципу змагальності та стадійності судового розгляду.

Оскільки суд не встановив розміру матеріального збитку позивачки у зв`язку з недоведеністю позовних вимог в цій частині, то не визначає ступеня вини учасників ДТП у спірних правовідносинах.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA,№ 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної діями працівника відповідача, суд виходить з того, що до дня ДТП 20 листопада 2022 року у користуванні позивачки ОСОБА_1 перебував транспортний засіб TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Позивачка є матір`ю трьох, про що надала копії свідоцтв про народження дітей (а.с. 34-36). Її сім`я живе за містом, а саме в селі Байківці Тернопільського району, а відтак враховуючи погодні умови (пору року, коли мало місце ДТП) і завантаженість дітей, двоє з яких в різні зміни навчались в школі, позбавлення права користування автомобілем завдало негативних емоцій та переживань позивачці і, в свою чергу, призвело до душевних страждань ОСОБА_1 , порушення її звичного способу життя. Про такі зміни в житті позивачки свідчать і психологічні висновки, зміст яких судом описано вище. Отож, враховуючи конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань й виходячи із засад розумності й справедливості, суд доходить до висновку про стягнення з ГУНП в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Щодо стягнення 4 800 грн витрат за проведення експертизи суд зазначає наступне.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).

Таким чином, ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

На користь такого висновку також свідчать норми частини восьмої статті 106 ЦПК України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження в поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові КАС ВС від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19а.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивачки ОСОБА_1 до звернення до суду з позовом, суд доходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на підготовку експертного висновку.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Так, за змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Так, 05 жовтня 2023 року між адвокатом Вародою П. Б. (Адвокат) та Костецькою І. І. (Клієнт) укладено договір надання професійної правової допомоги.Предметом цього договору є складання Адвокатом позовної заяви для Клієнта до ГУНП в Тернопільській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Гонорар адвоката за надану правничу допомогу складає розмір 3 000,00 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 915 від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Вароді П. Б. 3 000,00 грн (підстава: Договір про надання професійної правничої допомоги від 05 жовтня 2023 року).

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 від 01 червня 2021 року, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Відтак, з відповідача в користь позивачки підлягають стягненню 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з ГУНП в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 214,72 грн (10 000 * 1 073,60 : 50 000,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Тернопільській областіна користь ОСОБА_1 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, 214,72 грн судового збору та 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Тернопільській області, , адреса місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Тернопіль, 46011; .

Повний текст рішення суду складено 09 лютого 2024 року.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Герчаківська