Справа № 216/6885/23
Провадження 2/216/819/24
УХВАЛА

імене України

07 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді Чирського Г.М., за участю секретаря судового засідання Смолдирева М.Є., представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2024 року винесено ухвалу про витребування доказів за клопотанням позивача.

07 березня 2024 року через канцелярію суду позивачем подано уточнену позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди (майнового збитку) щодо зміни підстави позову, з посиланням на ч. 3 ст. 49 ЦПК України .

Розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) суд, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати підставу позовних вимог, як складову обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.12.2023 року.

Відтак, указана справа перебуває на розгляді у суді протягом проміжку часу, проте заяву про зміну підстав позову подано позивачем лише 07.03.2024 року, тобто з пропуском визначеного процесуального строку. При цьому, із заявою про поновлення їй зазначеного процесуального строку як такого, що був пропущений нею з поважних причин, позивач до суду не зверталася.

Відтак, у прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 49, 260, 279 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті уточненої позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди (майнового збитку) ОСОБА_2 від 07 березня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Г.М.Чирський