Справа № 127/7788/24
Провадження № 2-о/127/164/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

за участі секретаря Бойчук Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника - ОСОБА_2 , в м. Кам`янське, Кам`янський район, Дніпропетровська область, (нині непідконтрольний органам державної влади України населений пункт). Причиною смерті сталв церебральний атеросклероз, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №201 від 12.08.2022 року. Отримати свідоцтво про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій заявник не може отримати медичний документ, що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Медичне свідоцтво про смерть, видане на тимчасово окупованій території, також не може бути прийняте Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідне заявнику для реалізації своїх прав. Зазначене вище стало підставою для звернення до суду із даною заявою, в якій заявник просить встановити факт, що громадянин України ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харків, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України у м. Лиман, Краматорського району Донецької області.

В судове засіднання заявник та її пердставник - адвокат Калачик Н.М. не з`явились, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, щодо заявлених вимог, то просили суд заяву задоволити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 від 27.08.1971року, її батьком зазначений ОСОБА_2 .

30.06.1992 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила своє дошлюбне прізвище з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_2 від 30.06.1992 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Факт смерті ОСОБА_2 , підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №201 від 12.08.2022 року. Причина сметрі: церебральний артеросклероз.

Вказаний документ виданий на тимчасово неконтрольованій території, у зв`язку з чим не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №201 від 12.08.2022 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 років.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII(з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків, тому видане свідоцтво про смерть не створює правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України - в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

На підставі вищевикладеного, враховуючи сукупність наданих доказів, суд вважає факт смерті ОСОБА_2 , встановленим.

Судові витрати підлягають залишенню за заявником, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України.

Керуючись ст. 293-294, ч. 7 ст. 294, п. 8 ч. 1ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, що громадянин України ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харків, Україна, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України у м. Лиман, Краматорського району, Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Вінницький міський суд Вінницької області.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження: вул. Василя Стуса, 2А, м. Кам`янське, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 33247395.

Повний текст рішення виготовлено 11.03.2024 року.

Суддя: