РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024

Справа № 522/19900/21

Провадження № 2/522/1832/24

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання - Кніш Д.А.

за участю від позивача (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2

розглянув у загальному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4 , ОСОБА_5

третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради

про визнання такими, що втратили право користування квартирою

за зустрічнім позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_3

про усунення перешкод у користуванні шляхом вселення прийняти до провадження.

ВСТАНОВИВ:

1.18.10.2021 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

2.Позивач (з врахуванням заяви від 13.01.2022) просить суд:

- визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

3.20.12.2021 відповідач подав зустрічний позовом до позивача. Просить суд:

- усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом вселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1 .

4.13.01.2022 прийнято зустрічний позов.

5.01.02.2022 позивач подав відзив на зустрічний позов.

6.02.02.2022 відповідач подав відповідь на зустрічний позов.

7.26.10.2022 закрито підготовче провадження.

8. ОСОБА_6 звернення до суду з цим позовом обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 є її рідною сестрою по матері, а ОСОБА_7 є сином сестри. Крім сестри позивач має ще рідного брата ОСОБА_8 . Спірна квартира на праві власності належала їхній матері, яка померла в 2021 році. Після смерті матері квартиру успадкувала за законом донька ОСОБА_6 . ОСОБА_9 не знала, що мама померла, заяву про вступ у спадщину не подала, оскільки перебувала завжди в конфліктних відносинах як з матір`ю, так і з сестрою, братом. В квартирі ОСОБА_4 зареєстрована з 2009 року, а в 2021 році вона зареєструвала також і свого сина, не питаючи нічиєї згоди. Однак сестра давно має власну сім`ю та з 2011-2012 року не проживає в цій квартирі. Зв`язок з матір`ю, сестрою, братом вона не підтримувала, загалом вони перебували в дуже поганих відносинах. Мати ще за життя попросила ОСОБА_10 виїхати з квартири. Певний час вона жила в квартирі бабусі, а згодом стала жити з чоловіком та дитиною окремо. Позивач вважає, що реєстрація сестри та її сина створює для неї, як єдиного власника квартири, перешкоди. У зв`язку з тим, що вони тривалий час там не проживають, права власності не мають, але добровільно знятись з місця реєстрації не хочуть, вважає, що їх слід визнати такими, що втратили право користування квартирою.

9. ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина, проти позову заперечує. Вважає, що їй було створено перешкоди у користуванні квартирою, які шляхом подання зустрічного позову просить усунути та вселити в квартиру. З самого народження вона проживала та була зареєстрована в цій квартирі, яка належала її матері. Проте з 2012 року під примусом матері, будучи вагітною, вона разом з чоловіком була змушена виїхати з квартири. Причиною було те, що мати з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спочатку жили в її чоловіка, а після того як відносини між ними припинились, мати захотіла повернутись в свою квартиру. Все це було причиною конфліктів між нею та матір`ю, сестрою, братом. Мати вимагала звільнити квартиру, оскільки це була її особиста власність і вона хотіла сама розпоряджатись, де будуть жити її діти. Водночас ОСОБА_4 ніколи нема іншого житла і їй не було куди виселятись, окрім як до бабусі. Хоча і квартира в якій жила бабуся також належала матері. Фактично з 2012 року, коли її вигнали, вони не спілкувались. Деякий час вона жила в бабусі, а потім після народження дитини переїхала на іншу орендовану квартиру, оскільки в квартирі бабусі не було місця для усіх. Про смерть матері вона не знала, оскільки вони не спілкувались, тому вона пропустила строк звернення до нотаріуса на отриманням спадщини. Оскільки ОСОБА_4 проживала в спірній квартирі за згодою її матері, вважає, що зберегла за собою право користування ціє. квартирою. Вона та її син не мають іншого житла, окрім спірної квартири. Тобто, перешкодою для проживання в спірній квартирі були неприязні відносини в сім`ї, але інтересу до проживання в квартирі вона не втрачала.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

10. ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була єдиним власником квартири АДРЕСА_1 .

11. ОСОБА_13 була матір`ю трьох дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 .

12.Після смерті матері власником квартири стала ОСОБА_3 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.08.2021).

13.В квартирі зареєстровані ОСОБА_4 з 26.08.2009, її неповнолітній син ОСОБА_5 з 27.09.2021.

14.Сторони не заперечують, що ОСОБА_4 не проживала у спірній квартирі з 2011-2012 року через конфлікт з її матір`ю.

Висновки суду.

15.Предметом основного позову є визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, а його підставами - право власника квартири вимагати усунення будь-яких перешкод у реалізації права власності.

16.Предметом зустрічного позову є усунення відповідачам (позивачам за зустрічним позовом) як члену сім`ї (донька) колишнього власника квартири (матері) в користуванні квартирою шляхом вселення, а його підставами відсутність іншого житла, згода колишнього власника квартири на проживання в квартирі.

17.Тобто, позивач за зустрічним позовом вважає, що припинення сімейних відносин з колишнім власником квартири не припиняє її право на проживання в квартирі, а в квартирі вони не проживають з поважних причин. Натомість позивач за основним позовом вважає, що таке право припинилось у відповідачів, у зв`язку з припиненням права власності матері на квартиру.

АДРЕСА_2 .Отже, суд повинен з`ясувати чи припинилось у відповідачів (позивачів за зустрічним позовом) право на проживання в квартирі як членів сім`ї колишнього власника.

Щодо основного позову.

19.Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

20.В свою чергу, стаття 47 Конституції України також проголошує, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

21.В частині 4 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

22.Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічною є ст. 405 ЦК України.

23.Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

24.Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що: право членів сім`ї власника квартири чи будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника житлового приміщення та такий власник надавав згоду на вселення такої особи, як члена сім`ї; припинення сімейних правовідносин, втрата особою статусу члена сім`ї з власником будинку, не позбавляє цю особу права користуватися займаним приміщенням; з припиненням права власності особи на житлове приміщення, члени його сім`ї також втрачають право користуватися цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника.

25.Тобто, з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Такий висновок підтверджено у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 справа № 766/1955/16, постанові від 25.04.2019 справа № 761/13293/16-ц.

26. ОСОБА_4 зареєстрована в квартирі з 26.08.2009, як донька власника квартири (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Неповнолітній син ОСОБА_5 (внук померлої) зареєстрований в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після смерті власника квартири, за місцем реєстрації своєї матері ОСОБА_4 на підставі ч.4 ст. 29 ЦК України (місцем проживання особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків).

27.Спірну квартиру за законом успадкувала лише донька ОСОБА_3 .

28.Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

29.Отже, ОСОБА_4 була членом сім`ї свої матері, але не є членом сім`ї свої сестри ОСОБА_3 .

30.Згідно із ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

31.Посилання ОСОБА_4 щодо її права користування спірною квартирою, яке було надано колишнім власником і яке цим власником не відбиралося, є безпідставним, оскільки право члена сім`ї на користування житлом є похідним від права власності особи, членом сім`ї якої вона є. Тобто, право власності на квартиру у матері припинилось у зв`язку із смертю, тому всі члени її сім`ї також втратили право користуватися цією квартирою. Проте право власності на спірну квартиру в порядку спадкування набув один із колишніх членів сім`ї, тобто позивач ОСОБА_3 . В свою чергу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , хоч і є рідними сестрами, проте не членами однієї сім`ї не є.

32.Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 та її неповнолітній син ОСОБА_5 перешкоджають позивачу, як новому власнику у користуванні квартирою, оскільки відповідачі мали право користування нею, поки її матір була власником квартири.

33.Тому первинний позов ОСОБА_3 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою підлягає задоволенню.

Щодо зустрічного позову.

34.Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності в контексті відповідних принципів ст.8 Конвенції.

35. ОСОБА_4 наполягала на тому, що інтерес до проживання в квартирі вона ніколи не втрачала, а не проживала там з поважних причини, через постійний конфлікт з матір`ю, пов`язаний, зокрема, тим, що матір образила її тим, що примусила виселитись з квартири.

36.Сестри позивач і відповідач не заперечували, що конфлікт між ними був, а після смерті матері брат і сестра не підтримують жодних відносин з старшою сестрою, а вона з ними.

37.Оцінюючи наявність перешкод для проживання в квартирі суд з`ясував наступне.

38.Свідок ОСОБА_14 (рідний брат ОСОБА_4 по матері та повнокровний брат ОСОБА_3 ) пояснив, що ОСОБА_15 та матір перебували в поганих відносинах, Алла навіть називала її не мамою, а по імені ОСОБА_16 . В певний період, коли мама почала жити з іншим чоловіком, вона вирішила разом з дітьми ОСОБА_17 та ОСОБА_12 переїхати жити до нового чоловіка. В цей період свідок ОСОБА_14 , то жив з матір`ю в її новій сім`ї, то з своїм рідним батьком, з яким потім відносини у нього не склались, тому повернувся до матері. У той час, сестра ОСОБА_15 з дозволу матері з чоловіком проживала в квартирі на АДРЕСА_3 . Потім мама з новим чоловіком розійшлась і їм потрібно було від нього кудись переїхати. Оскільки в квартирі на АДРЕСА_3 жила ОСОБА_15 , матір наказали їй вихати з цієї квартири, щоб вона з ОСОБА_17 та ОСОБА_12 могла жити там. ОСОБА_18 матір запропонувала жити разом з бабусею. Потім ОСОБА_15 переїхала до бабусі, а згодом виселилась від неї і нікому не сказала куди. Тобто, з десь в 2011-2012 року сестра ОСОБА_15 не проживає в квартирі, її ніхто не виганяв, а просто мати вирішила як всіх розселити, оскільки усі разом в квартирі на АДРЕСА_3 вони не могли жити, та й площа квартири маленька. За життя мати говорила, що не хоче ОСОБА_19 залишати жодну квартиру.Мати мала у власності дві квартири одну спірну на АДРЕСА_3 , а в іншій прожила бабуся (тобто, матір ОСОБА_20 ). Мама була досить авторитарною, і сама не спілкувалась з своєю рідною матір`ю, коли бабуся померла мама не захотіла прийти на її похорон, відповідно він (тобто, ОСОБА_14 ) і його сестра ОСОБА_11 також не були на похороні бабусі, оскільки були на стороні своєї матері. ОСОБА_12 певний час в 2012-2013 роках ходив до бабусі, приносив їй продукти, оскільки мати вирішила відмовитись від особи, яка доглядала за бабусею. Після смерті бабусі у власність квартиру отримав ОСОБА_3 , оскільки квартира належала матері ОСОБА_20 , яка на той час була ще жива. Згодом ОСОБА_3 продав цю квартиру, і наразі сам живе в квартирі на АДРЕСА_3 , оскільки сестра ОСОБА_11 вже 2 роки живе закордоном, він доглядає за її квартирою.

АДРЕСА_4 .Свідок ОСОБА_21 проживає по сусідству з кв. АДРЕСА_5 . Живе там з 2007 року. Не знає ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 . Знає лише ОСОБА_22 , він зараз живе в цій квартирі. Колись бачив там старшу жінку, мабуть матір ОСОБА_22 , але її не знав.

40.Сама ОСОБА_4 пояснила, що народилась та виросла в квартирі АДРЕСА_3 . Квартира належала матері. Мама була дуже авторитарною особистістю. В певний період, коли мама почала жити з іншим чоловіком в третьому шлюбі, вона вирішила разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_12 переїхати жити до нового чоловіка на п. Котовський, вони там були також прописані. В цей період ОСОБА_12 , то жив з матір`ю в її новій сім`ї, то з своїм рідним батьком, з яким потім відносини у нього не склались, тому він повернувся до матері. У той час, вона з дозволу матері з своїм чоловіком проживала в квартирі на АДРЕСА_3 . Потім мама з третім чоловіком розійшлась і їм потрібно було від нього кудись переїхати. Оскільки в квартирі на АДРЕСА_3 жила вона з чоловіком, матір наказала в примусовому порядку до 01.09.2012 їй вихати з цієї квартири, щоб вона з ОСОБА_17 та ОСОБА_12 могли повернутись в квартиру на АДРЕСА_3 . Це було літом 2012 року, в той час вона була на останніх місяцях вагітності. Матір запропонувала жити разом з бабусею. Потім вона змушена була виселилась і від бабусі, оскільки бабуся хворіла важкою астмою, не дозволяла відкривати вікна, квартира була маленька однокімнатна. На той час вже народила сина і всім стало тісно жити в цій квартирі. Вони з чоловіком та маленькою дитиною почали жити в орендованій квартирі. Чоловік власного житла також немає. Тобто, квартира на АДРЕСА_3 була її єдиним житлом. Мама також ніколи не піклувалась про бабусю (свою рідну матір), навіть не прийшла на її похорон, бабуся лежала в моргу майже місяць, вони не збирались її ховати. Потім ОСОБА_15 виготовляла дублікат документів, щоб поховати бабусю. Проте квартиру бабусі віддали брату ОСОБА_12 , яку він продав, а квартиру на АДРЕСА_3 отримала сестра ОСОБА_11 . Вона дійсно не знала про смерть матері, оскільки вони не спілкувались, мати сказала, що не хоче її знати і не хоче привикати до онука. Вважає, це несправедливим, що брат і сестра отримали кожен по квартирі, а її залишили без квартири.Крім того, брат і сестра мають ще й майно свого баька. Оскільки вона не знала про смерть матері заяву про вступ у спадщину не могла вчасно подати. Вважає, що є можливість для її вселення в спірну квартиру, оскільки ОСОБА_12 там не прописаний, але чомусь живе, а сестра живе закордоном.

41.Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

42.Користування особою житлом (вселення в нього) можливе у разі, коли це житло є власністю такої особи, або коли у цієї особи виникло право користування цим житлом, як члена сім`ї власника житла. ОСОБА_4 , її син не є власником квартири, не є членами сім`ї власника квартири ОСОБА_3 .

43.Отже, правові підстави для їх вселення в спірну квартиру відсутні.

44.Доводи ОСОБА_4 , що вона, її власна сім`я не мають іншого житла та внаслідок не вселення туди фактично стануть «безхатченками», суд не бере до уваги. Дійсно з 2012 року ОСОБА_4 , маючи власну сім`ю, не проживала в спірній квартирі, з причин заперечення матір`ю на проживання там. Тобто, хоч і з боку власника житла були перешкоди, але разом з смертю власника (матері) усі члени сім`ї втратили право користування цією квартирою. Проте право власності набула ОСОБА_3 . Крім того, протягом багатьох років ОСОБА_4 разом з власною сім`єю проживають в орендованому житлі, що теж вважається житлом.

45.Підсумовуючи, суд зазначає, що перешкоди для проживання в спірній квартирі, якщо й були, то були зі сторони власника квартири, право власності якого припинилось внаслідок смерті. Тому незалежно від перешкод, які існували за життя власника квартири, для проживання доньки як члена сім`ї, ці перешкоди не створюють підстав для вселення новим власником, який заперечує можливість проживання колишнього члена сім`ї власника квартири.

46.Відтак підстав для задоволення зустрічного позову немає.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складено 11.03.2024.

Суддя Ярема Х.С.