Провадження № 2/202/464/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі

цивільну справу №202/15210/23

за позовом

Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк»

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

АТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 у порушення ст.1049, ст. ст. 610, 611 ЦК України не виконує свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 16.08.2012, а отже у нього виникла заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість у сумі, що станом на 17.07.2023 становить 92 146,85 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 72 913,15 грн., заборгованість за простроченими відсотками в сумі 19 233,70 грн.

06.09.2023 по справі відкрите спрощене позовне провадження та відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.

13.11.2023, через підсистему «Електронний суд», від представника відповідача адвоката Сікорської І.С. надійшов відзив на позов з якого випливає, що відповідач позов не визнає у повному обсязі через те, що із наданої позивачем Анкети-заяви вбачається, що сторони не погоджували вид платіжної картки, ліміт кредиту та розмір процентів, а паспорт споживчого кредиту від 19.05.2022 р. містить інформацію щодо 7 видів платіжних карток та відповідно 7 можливих кредитних лімітів, 3 варіанти процентних ставок та 7 варіантів реальної процентної ставки процентів.

В самій позовній заяві навіть не вказано яку саме суму заборгував (саме брав позивач, а не кредитний ліміт картки) відповідач, який борг по відсоткам, пені (окремо і конкретно), тощо, тобто взагалі не вказані будь-які суми, які складають борг і що є сумою позову.

Як вбачається з анкети-заяви сторони не погодили основних умов договору предмет, не погодили сам факт укладення кредитного договору, суму (ліміт) кредиту строк на який надається позика, відсотки за користування кредитом. Також анкета заява не містить умов щодо збільшення строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України. На підтвердження своїх вимог позивач надав витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт та Умов та Правил надання банківських послуг, з якого не можливо встановити якою датою вони датовані.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими витягами з Умов та Правил надання банківських послуг відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення ПриватБанку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також, підписана відповідачем анкета-заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору банківського обслуговування.

Сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами також не підтверджує, що розмір застосованої банком процентної ставки за користування кредитними коштами був погоджений з відповідачем 16.08.2012 (момент укладення договору).

З урахуванням викладеного, а також того, що в анкеті-заяві розмір відсотків не встановлено, а докази погодження позичальника з умовами та правилами банку в наданій редакції відсутні вимога про стягнення відсотків в сумі 19233,70 грн. задоволенню не підлягає.

Також із розрахунку заборгованості вбачається, що Позивач вказує про погашення Відповідачем заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 5409,56 грн., погашення заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 176,24 грн. З урахуванням того що розмір відсотків сторонами не узгоджувався, Позивач не має права нараховувати їх Відповідачу та зараховувати сплачені грошові суми в рахунок оплати заборгованості за відсотками. Відповідно 5 409,56 грн. та 176,24 грн., а всього 5585,80 грн. мають бути зараховані в рахунок погашення тіла кредиту та у випадку задоволення позовних вимог сума заборгованості за тілом кредиту має бути зменшена на 5 585,80 грн.

Крім того, до вимог Позивача має бути застосований строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України. Позов взагалі не містить посилання на дату порушення зобов`язань за договором.

Кредитний договір, як стверджує Позивач, було укладено в 2012 році, доказів збільшення строку позовної давності не надано, відповідно у позові має бути відмовлено в зв`язку зі спливом позовної давності.

Крім того, згідно позовної заяви зазначено, що Позивачем було збільшено розмір кредитного ліміту на підставі п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил.

По-перше, відповідно до довідки про зміну умов кредитування, станом на 16.08.2012 р. (дату нібито укладення кредитного договору) кредитний ліміт складав 300,00 грн., в подальшому змінювався 20 разів.

По-друге, згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Крім того зазначила, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Також вважає, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі Наданий стороною позивача розрахунок заборгованості та виписка не є первинними документами, складені банком в односторонньому порядку.

Враховуючи викладене, просила суд застосувати строк позовної давності до вимог АТ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; відмовити у задоволенні позову АТ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

20.12.2023 позивач подав відповідь на відзив у якому зазначив, що вважає, що ОСОБА_1 підписавши 16.08.2012 заяву б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг приєдналася до запропонованих банком Умов та Тарифів, які є публічною офертою, що місять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку, приєднується та зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому.

Відтак, на думку позивача, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Отже, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі, що не суперечить чинному законодавству України.

Також зазначили, що на підставі вказаних документів відповідачу було відкрито картковий рахунок ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав Відповідач в Заяві.

Крім того, Банком надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань, а саме копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; виписка по рахунку; довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку; довідка про видані картки; копія заяви позичальника; витяг з «Тарифів»; витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів» у редакції, що діяла на момент підписання заяви; копія документу, що посвідчує особу Відповідача.

Таким чином, на думку Позивача, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним.

Крім того, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Надали суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Надали виписку по рахунку, яка є первинним документом.

Щодо строку позовної давності зазначили, що підстав для її застосування не має, оскільки Відповідач до певного часу належним чином виконував свої кредитні зобов`язання, які мають певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Відповідно до кредитного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 06/26, а відтак позивач звернувся до суду до спливу строку позовної давності.

Враховуючи викладене, просили суд позов задовольнити.

Повідомлені через підсистему «Електронний суд» про час та місце судових засідань представник позивача, відповідач та його представник до суду не з`явилися. Факт повідомлення підтверджується відповідними довідками про доставку судових повісток до електронних кабінетів учасників справи, які містяться у матеріалах справи.

Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу без учасників справи, оскільки про дату, час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Заяв про відкладення судового розгляду не надходило.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У даній справі Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, надав на підтвердження своїх вимог суду анкету-заяву від 16.08.2012, але у вказаній анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , його контактна інформація, а також мається позначка, що ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна». Те, який кредитний ліміт встановлено, тип картки (кредитних карток «Універсальна» існує 4 типи), розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту в анкеті-заяві не зазначено, як не зазначено і обов`язок ОСОБА_1 сплачувати комісію за користування карткою. Також не зазначено, що пам`ятку клієнта, яка містить, у тому числі, Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування ОСОБА_1 отримав та ознайомилась з її змістом під підпис.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути нараховані проценти.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії за користування карткою, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Суд вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16.08.2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02.08.2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Отже, матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та постанові КЦС ВС від 03.08.2022 у справі №156/268/21 (провадження №61-17186св21).

Судом перевірений розрахунок заборгованості і виписка по рахунку ОСОБА_1 та встановлено, що за період з 01.09.2012 по 01.06.2023 ОСОБА_1 фактично використав 539 768 грн 92 коп. кредитних коштів, а сплатив банку в рахунок погашення 501 418 грн 66 коп., при цьому з виписки по рахунку випливає, що банк безпідставно здійснював операції щодо списання відсотків (розмір яких постійно змінювався) за використання кредитного ліміту та комісії за вказаний період на загальну суму 46 998,59 грн 55 коп., тобто фактично, без погодження з позичальником розміру процентної ставки та комісії, здійснював списання грошових коштів з рахунку відповідача, що призвело до виникнення штучної заборгованості за кредитним договором.

Відтак, судом встановлено, що станом на 17.07.2023 ОСОБА_1 має заборгованості перед позивачем за кредитним договором від 16.08.2012 у сумі 38 350 грн. 26 коп. (тіло кредиту), а отже позов підлягає частковому задоволенню і з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути саме вказану суму заборгованості.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18).

В укладеному сторонами кредитному договорі у вигляді анкети-заяви строк дії кредитного договору не зазначено, але банком подані докази про строк дії картки до червня 2026 року, що відповідачем не спростовано, та взято до уваги судом. Крім того, судом враховано, що 01.11.2022 на картку відповідача було зараховано 2 000,00 грн.

Отже, суд зазначає, що за вимогами банку про стягнення тіла кредиту позовна давність не сплинула, а вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом є по суті безпідставними, про що зазначено вище.

Таким чином, підстави для відмови у позові з мотивів спливу позовної даності відсутні.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.07.2023, а відтак, з відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (41,61%), на користь позивача підлягає стягненню 1 116,81 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 261, 509, 525, 526, 530, 551, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (; юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором б/н від 16.08.2012 у сумі 38 350 грн. 26 коп. (тридцять вісім тисяч триста п`ятдесят грн. 26 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (; юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 116 грн. 81 коп. (одна тисяча сто шістнадцять грн. 81 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено суддею 27.03.2024.

Суддя А. О. Михальченко