Справа № 456/1449/24
Провадження № 2-о/456/114/2024
РІШЕННЯ

іменем України

15 березня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С.

при секретарі Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , на строк шість місяців, з покладанням на нього наступних обов`язків: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 покликається на те, що з 3 квітня 2023 року вона та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі, проте разом як подружжя не проживають з червня 2023 року. На даний час до Дзержинського районного у м. Харкові суду заявником подано позов про розірвання шлюбу. Під час спільного проживання з ОСОБА_4 , останній постійно висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, оскільки він є особою агресивною та неадекватною. Після подання заявником позовної заяви до суду про розірвання шлюбу, ОСОБА_3 продовжує переслідувати ОСОБА_1 та погрожувати фізичною розправою. Так 10 грудня 2023 року він в черговий раз увірвався до житла ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , вибив двері до будинку і почав наносити їй удари по голові і душити, внаслідок чого було викликано поліцію для фіксації вказаних обставин. Так 10.12.2023 поліцейським Стрийського РУП ГУ НП був винесений терміновий заборонний припис. Проте, 12.12.2023 ОСОБА_3 знову прийшов до ОСОБА_1 додому і їй знову прийшлося викликати наряд поліції, оскільки ОСОБА_3 знову почав стукати у вікна, телефонувати та погрожувати фізичним насиллям. Крім того, із заявником проживає її малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який неодноразово ставав свідком неадекватної поведінки ОСОБА_6 . Відтак ОСОБА_1 змушена була вивезти дитину за кордон до своєї мами, оскільки боїться за його життя та здоров`я. Постійні побиття з боку ОСОБА_6 стали підставою розриву їхніх із заявником відносин, однак ОСОБА_3 не залишає заявника у спокої та весь час переслідує ОСОБА_1 , приходить до неї додому, переслідує її на вулиці і погрожує фізичною розправою. На заяву ОСОБА_1 від 12.12.2023 року до поліції відносно ОСОБА_6 складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області для розгляду. Таким чином, заявник вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила заяву про видачу обмежувального припису задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 339149 від 10.12.2023 року вбачається, що 10.12.2023 року близько 03:00 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив відносно дружини ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру. Даним заборонним приписом ОСОБА_2 зобов`язано залишати місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь-яки спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесений строком на три доби з 10.12.2023 року по 13.12.2023 року.

Із заяви ОСОБА_1 в Стрийський РУП ГУ НП у Львівській області від 12.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 просить прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_2 , який 12.12.2023 року близько 03:30 год. прийшов за її місцем проживання, стукав по вікнах та погрожував фізичною розправою, чим порушив вимоги термінового заборонного припису.

З огляду на встановлені обставини у справі суд вважає за необхідне проаналізувати наступне законодавство та правові висновки Європейського суду з прав людини та Верховного Суду.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Irelandv. theUK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Вiдповiдно до пунктiв 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобiгання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - дiяння (дiї або бездiяльнiсть) фiзичного, сексуального, психологiчного або економiчного насильства, що вчиняються в ciм`ї чи в межах мiсця проживання або мiж родичами, або мiж колишнiм чи теперiшнiм подружжям, або мiж iншими особами, якi спiльно проживають (проживали) однiєю сiм`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних вiдносинах чи у шлюбi мiж собою, незалежно вiд того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому мiсцi, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала вiд домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якiй формi. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якiй формi. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захiд тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

У частині другій статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно частини третьої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що, враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вище зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вказаний закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Частиною 4 статті 350-6 ЦПК України передбачено, що рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу або продовження обмежувального припису.

З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм та практики ЄСПЛ та Верховного Суду суд приходить до наступних висновків.

Зважаючи на вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Беручи до уваги наведені обставини, встановлено факти регулярного вчинення з боку ОСОБА_2 по відношенню до заявника фізичного та психологічного насилля та вбачається високий рівень вірогідності його продовження чи повторного вчинення, в тому числі й з тяжкими наслідками, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому суд вважає, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту прав заявника до ОСОБА_2 необхідно застосувати обмежувальний припис.

Суд враховує, що вжиті заявником розумні та законні заходи для її захисту та покарання винного, в тому числі в рамках адміністративних справ, не дали наразі очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців, визначити заходи тимчасового обмеження його прав.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву задоволити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк шість місяців, з покладанням на нього наступних обов`язків:

заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6ЦПК України).

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Стрийської міської ради.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22.03.2024 року.

Головуючий суддя С. С. Сас