Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/419/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2024 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Боричок Катерина Василівна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , яка за життя залишила заповіт на користь тітки позивача ОСОБА_4 та матері позивача ОСОБА_2 . Після смерті бабусі позивача залишилася спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 та земельні ділянки загальною площею 1,28 гектара на території Виноградівської міської ради та Буківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємці спадщину прийняли, але спадкові права не оформили. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка позивача ОСОБА_4 . Позивач вказує, що прийняв спадщину на підставі ст. 1268 ЦК України, однак звернувшись до Виноградівської державної нотаріальни контори отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. З відповідачкою ОСОБА_2 позивачем досягнуто згоди і вона не заперечує щодо успадкування позивачем спадкового майна та визнання за ним права власності на житловий будинок та земельні ділянки в цілому. Інших спадкоємців немає. У зв`язку з наведеним позивач в судовому порядку просить визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 будучи повідомленою про день, час та місце розгляду спарви належним чином, в судове судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву, згідно якої вимоги позивача визнає в повному обсязі, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Таким чином відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст. 206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Боричок К.В., будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.03.2003 р. серії НОМЕР_1 .

На час смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала безпосередньо до дня смерті в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою старости Буківського старостинського округу №20.2-07/11 від 09.01.2024 р.

Згідно довідки старости Буківського старостинського округу №20.2-07/12 від 09.01.2024 р. з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 були зареєстровані та проживали безпосередньо до дня смерті дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після смерті бабусі позивача ОСОБА_3 відкрилася спадщина на наступне нерухоме майно:

- житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 , на який не виготоволено правовстановлюючі документи;

- земельні ділянки загальною площею 1,28 гектара на території Виноградівської міської ради та Буківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №012092 від 01.12.1998, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №605 від 01.12.1998 р.

За життя спадкодавець залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Буківської сільської ради Виноградівського району 20.12.2002 за реєстровим номером 111, за яким зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належати буде на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїм донькам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Заповіт заповідачем не змінений і не скасований.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, спадкування після смерті бабусі позивача відбувалось за правилами, встановленими ЦК 1963 р.

Спадкоємці спадщину прийняли в порядку ст.549 ЦК Української РСР, але спадкові права не оформили.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка позивача (сестра його матері) ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.07.2023 р. серії НОМЕР_2 .

На час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала безпосередньо до дня смерті в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою старости Буківського старостинського округу №20.2-07/13 від 09.01.2024 р.

Згідно довідки старости Буківського старостинського округу №20.2-07/14 від 09.01.2024 р. з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 були зареєстровані та проживали безпосередньо до дня смерті сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , племінник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд констатує, що позивач після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , спадщину прийняв згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки після її смерті організував та провів її поховання, що підтверджується довідкою старости Буківського старостинського обліку №20.2-07/17 від 10.01.2024 р.

ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була одинока (не мала чоловіка та дітей), доглядав за нею племінник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживав разом з тіткою та вів спільне господарство, що підтверджується довідкою старости Буківського старостинського округу №20.2-07/17 від 10.01.2024 р.

Відповідачка по справі - мати позивача ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги після смерті своєї сестри.

Позивач також є спадкоємцем (третьої черги) так як на час смерті тітки проживав з нею та був зареєстрований за однією адресою, доглядав за нею.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

При зверненні до Виноградівської державної нотаріальної контори, для оформлення спадкових прав нотаріусом було надано позивачу письмовий лист-відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом) від 10.01.2024 р. №9/01-16 , згідно якої відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і було рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Інші спадкоємці відсутні та до нотаріуса за прийняттям спадщини ніхто не звертався.

Таким чином на даний час позивач не може оформити право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку шляхом звернення до нотаріуса, із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове, тому змушений звернутися до суду.

З відповідачкою ОСОБА_2 позивачем досягнуто згоди і вона не заперечує щодо успадкування ним спадкового майна та визнання за позивачем права власності на житловий будинок та земельні ділянки в цілому.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Технічна інвентаризація житлового будинку проведена.

Житловий будинок з надмірними побудовами в АДРЕСА_1 завершений будівництвом та його інвентаризаційна вартість становить 207096 (двісті сім тисяч дев`ятсот шість) грн.

Згідно інформаційної довідки від 15.01.2024 р., технічного паспорта від 15.01.2024 р., виданих ФОП ОСОБА_6 , житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 має загальну корисну площу121,7 кв. м, в тому числі житлова площа 70,8 кв. м.

На земельній ділянці знаходяться: Житловий будинок літ. А саман, побудований 1990 р.; Літня кухня (стіни саман) літ. Б; Літня кухня (стіни саман) літ. В; Хлів (стіни саман) літ. Г.; Сарай (стіни дошки) літ.Д; Свинарник (стіни цегла керамічна) літ.Е; вбиральня (стіни цегла керамічна) літ. Ж; ворота, хвіртка (металева сітка) №1, 2; огорожа (металева сітка у металевих стовпах на бетонному цоколі №3; Колодязь (бутовий камінь) поз.І.

Згідно довідки старости Буківського старостинського округу №20.2-07/18 від 10.01.2024 р. житловий будинок в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно запису у погосподарській книзі №4, особового рахунку № НОМЕР_3 .

Згідно довідки старости Буківського старостинського округу №20.2-07/19 від 10.01.2024 р. змінено нумерацію будинку по АДРЕСА_2 , згідно запису у погосподарській книзі №5, особового рахунку № НОМЕР_4 за 1991-1995 роки, в зв`язку зі зміщенням нумерації будинків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Правовстановлюючих документів на спадковий будинок не оформлено, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до роз`яснень «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізованого суду: лист від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 по об`єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму листі № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6, 525, 527, 534, 541, 542, 548, 549 ЦК УРСР в ред. від 18.07.1963 року, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265, ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269,1270, 1273, 1274 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , у порядку спадкування за законом право власності в цілому на:

- завершений будівництвом житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 , загальною площею 121,7 кв. м, в тому числі житловою 70,8 кв. м;

- земельні ділянки загальною площею 1,28 гектара на території Виноградівської міської ради та Буківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчене копією державного акта серії IV-ЗК №012092, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 605 від 01.12.1998 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко