Провадження № 2/361/1987/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

при секретарі Перканюк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру заборгованості по аліментах

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, а саме, просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за рішенням суду на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою позицію мотивував тим, що на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2011 року по справі №2-4205/11 з нього щомісячно стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Станом на 21.11.2023 року за позивачем рахується заборгованість за сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 57054,19 грн. Позивач зазначає, що спочатку, він мав був офіційно працевлаштований, та з нього відраховувався роботодавцями необхідний розмір аліментів. У подальшому, у зв`язку із запровадженням обмежувальних протиепідемічних заходів у 2019 році, а потім у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації у 2022 році, відсутністю постійної роботи, та наявним кредитом у його родини, а також двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, яких він утримує, він постійних доходів не отримує, не має змоги працювати та отримувати додатковий дохід для проживання та утримання неповнолітнього сина. Про наявну заборгованість позивач дізнався 20.10.2023р. ОСОБА_1 вважає, що він перебуває в надзвичайно скрутному становищі та не має можливості сплачувати навіть щомісячний розмір аліментів. Просить суд зменшити розмір заборгованості за аліментами до 20 000,00 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2023 року провадження по справі було відкрито, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач, будучи сповіщеним належним чином про час та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Представник позивача, присутня у судовому засіданні, у режимі відеоконференції, підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Присутня у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 з позовними вимогами не погодилась, надала суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. У своєму відзиві відповідачка зазначила, що відповідач не надав жодного доказу, що з часу ухвалення рішення у справі про стягнення аліментів, в нього змінився матеріальний стан чи сімейний стан, доказів того, що він не може працювати через стан здоров`я також не надав. Відповідачка зазначила, що вона самостійно виховує сина та матеріально його забезпечує.

Представник позивача надала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що неможливість працевлаштуватися, а також погіршення стану здоров`я з необхідністю постійного вартісного лікування, наявністю інших утриманців є саме тими випадками, на підставі яких суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами. При цьому зазначила про належний матеріальний стан відповідача у справі, яка заміжня та має можливість відпочивати за межами України, про що свідчать відомості з її особистих сторінок в різних інтернет мережах.

Заслухавши сторін у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Відповідно до статей 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Як встановлено у судовому засіданні, 30.09.2006 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб, який розірвано 12.06.2007 року. Від шлюбу у сторін є дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не більше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Станом на 01.03.2024 року позивач має заборгованість по аліментам у розмірі 58148,69грн.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Згідно до ч. 2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналогічна позиція міститься у п.22 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначається, що суд за передбачених ст.197 СК умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості по аліментах. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за аліментами на підставі судового рішення.

Дослідивши доводи позивача ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що підстав, передбачених ч. 2 ст. 197 СК України для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах у даній справі не вбачається.

Позивач має можливість працювати та отримувати дохід. Будь-яких доказів того, що позивач не може працювати та отримувати дохід, у зв`язку з стійкою тяжкою хворобою, або у зв`язку з іншими істотними обставинами позивачем не надано.

Позивачем також не надані довідки про інвалідність, які б могли свідчити про наявність тяжкого хронічного захворювання, яке б могло стати причиною для часткової, або повної втрати працездатності.

Також, позивачем не спростований розмір нарахованої заборгованості по аліментах і не доведено наявності обставин, які є суттєвими та могли б бути підставою для звільнення його від сплати існуючої заборгованості по аліментах, які стягнуті з нього за рішенням суду.

Отже, зазначені позивачем у позовній заяві доводи не можуть розцінюватись судом як обставини, що мають істотне значення, тому підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.

Керуючись ст. 180, 182, 184, 192 СК України, ст. 10-13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру заборгованості по аліментах.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.В.Писанець