Справа № 444/3944/23
Провадження № 2/444/199/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

27 лютого 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позові посилається на те, що її мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ще до смерті матері помер батько ОСОБА_3 . Батьки перебували в зареєстрованому у шлюбі.

Позивач зазначає, що після смерті батька відкрилася спадщина на майно, на яке батько мав право, а саме житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 ), який зареєстровано на ім`я його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Житловий будинок було зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 як голову колгоспного типу двору і станом на 30.06.1990 року вона значилася в дворі одна, що стверджено випискою з погосподарської книги Сопошинської сільської ради, до якої на той час відносилося с.Мацошин, що стверджено довідкою Червоноградського МБТІ.

Відповідно до технічного паспорта виготовленого Червоноградським МБТІ загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 43,9 кв.м, житлова 15,2 кв.м. допоміжна 28.7 кв.м.

Після смерті ОСОБА_4 , батько, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майно, оскільки з дня смерті проживав в будинку, ремонтував будинок, вона з батьком обробляли земельну ділянку, однак юридично спадщину не оформив і помер. Спадщину після його смерті фактично прийняла мати ОСОБА_2 , оскільки проживала з ним та вела спільне господарство.

Рішенням Жовківського районного суду від 11.05.2023 року (справа 444/1133/23) встановлено, що померла ОСОБА_4 доводиться матір`ю батька ОСОБА_3 та бабусею позивачки.

Про те, що померлий ОСОБА_3 перебував в зареєстрованому шлюбі з матір`ю позивачки стверджено копією свідоцтва про шлюб виданим 2.10.1982 року Сопошинською сільською радою, з ОСОБА_3 це був другий шлюб матері, до того вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 , який розірвано.

Позивачка зазначає, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 виданим Сопошинською сільською радою зазначено, що її мати є ОСОБА_6 і тому за рішенням Жовківського районного суду від 11.04.2013 року (справа № 444/993/13-ц) за заявою матері було встановлено юридичний факт, що ОСОБА_2 є її матір`ю. Позивачка дошлюбне прізвище " ОСОБА_7 " змінила в зв`язку з одруженням, що підтверджується витягом з Державного реєстру цивільного стану про шлюб за 2003 рік.

Після смерті батька мати відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України (в ред.2003 року) фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з ним на день смерті і вели спільне господарство, а тому має право на все те, на що на день смерті мав батько.

Про спадкування після смерті матері позивач звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу № 132/2023, однак позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів на померлих та роз`яснено про судовий порядок визнання права власності.

У зв`язку з наведеним, позивач просить позов задоволити.

Ухвалою судді від 10.11.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 14.12.2023 року, витребувано від третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, витребуваноінформацію про те чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , і якщо такі спадкові справи заведені то їх копії необхідно надати суду.

25.01.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.02.2024 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду міська рада подала письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, щодо задоволення позовних вимог відповідач не заперечує (арк. спр. 28).

Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в підготовче судове засідання не прибув, нотаріальна контора просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Одночасно подано належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи №132/2023, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач звернулася до суду про спадкування житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 , який станом на 30.06.1990 року належав ОСОБА_4 , матері батька позивачки ОСОБА_3 , що стверджено випискою із погосподарської книги по селу Мацошин. В будинку станом на 30.06.1990 року ОСОБА_4 проживала одна (арк.спр.17).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (арк.спр. 4).

Відповідно до ст. 549 Цивільний кодекс Української РСР, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління спадковим майном або подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини.

Із матеріалів справи встановлено, що на день смерті ОСОБА_4 , її син ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, проживав в будинку з дня її смерті, в на даний час в будинку проживає його дочка ОСОБА_1 , а тому померлий є таким що прийняв спадщину після смерті матері.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк.спр.5).

Із витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72135193 та № 72135205 встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 інформація про спадкові справи та заповіти відсутня (арк.спр. 47-48).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72135577, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заведено спадкову справу №132/2023 (арк.спр.6).

Із копії спадкової справи №132/2023, яка відкрита Жовківською держнотконторою після смерті ОСОБА_2 , встановлено, що із заявою про спадкування звернулася її дочка, позивачка в справі ОСОБА_1 (арк.спр. 31).

До спадкової справи долучено заповіт ОСОБА_2 про те, що все своє майно вона заповіла дочці ОСОБА_8 , однак остання подала в нотаріальну контору заяву про відмову від спадкування як за заповітом так і за законом (арк.спр. 55-56).

Після смерті ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак спадщини не оформила нотаріально. Після її смерті спадкоємцем за законом є її дочка - позивачка в справі ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ), оскільки спадкоємець за заповітом ОСОБА_8 відмовилася від спадкування про що подала заяву в нотаріальну контору.

Із довідки виданої Жовківською міською радою встановлено, що ОСОБА_1 ,1974 р.н., дійсно була зареєстрована і проживала разом із бабцею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті в АДРЕСА_3 ) і вели спільне господарство (арк.спр. 18).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 встановлено , що ОСОБА_9 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (арк.спр.7).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.спр. 8).

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26.02.2020 року встановлено, що ОСОБА_9 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_10 (арк.спр.9).

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу від 07.03.2023 року встановлено, що ОСОБА_11 після розірвання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_12 (арк.спр.10).

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.03.2023 року встановлено, що ОСОБА_13 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 (арк.спр.11).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11.04.2013 року встановлено факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (арк.спр.12).

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 11.05.2023 року встановлено юридичний факт родинних відносин, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 є матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_1 (арк.спр.13-14).

З копії свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 11.08.1989 року встановлено, що будинок в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 (арк.спр. 66).

З копії технічного паспорта виготовленого Червоноградським МБТІ встановлено, що загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 43,9 кв.м, житлова 15,2 кв.м. допоміжна 28.7 кв.м. з господарськими будівлями.

Із довідки виданої директором КП ЛОР "Червоноградське МБТІ " від 08.05.2023 року №1954 встановлено, що станом на 31.12.2012 року, житловий будинок по АДРЕСА_2 , (до перейменування АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Сопошинської сільської ради 11.08.1989 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому №225 від 27.07.1989 року та записано 11.08.1989 року в реєстрову книгу за №120. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 659486. Дублікат свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок не видавався. Згідно нового адміністративного-територіального устрою України село Мацошин належить до Жовківської територіальної громади Львівського району Львівської області (арк.спр.16).

Таким чином, право власності робітничого двору, було зареєстроване згідно з вимогами чинного на той час законодавства в погосподарській книзі села Мацошин.

Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного встановлено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 43,9 кв.м, житлова 15,2 кв.м, допоміжні приміщення 28,7 кв.м., який належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої фактично спадщину прийняв її син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак нотаріально не оформив та після смерті якого фактично успадкувала майно його дружина ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , вважається таким, що належить позивачці ОСОБА_1 як спадкоємиці за законом з моменту відкриття спадщини.

Згідно з статтею 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із чим було зареєстровано спадкову справу за № 132/2023.

Із листа Зав.Жовківської ДНК Львівської області від 26.10.2023 року встановлено, що Жовківська ДНК повідомляє, що в спадкову масу входить житловий будинок в АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являлася матір`ю ОСОБА_3 , що був чоловіком ОСОБА_2 . Спадщину за законом після ОСОБА_4 її син ОСОБА_3 фактично прийняв, оскільки проживав разом з нею, але юридично не оформив, в частині спадкування житлового будинку /ст.1276 ЦКУ спадкова трансмісія/. Тобто, спадщину необхідно було оформляти після смерті ОСОБА_3 , який спадщину фактично прийняв, а юридично не оформив.

Відповідно до Закону України "Про нотаріат" та пп.4.15, 4.19 п.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5 та Закону України "Про нотаріат" та Глави 7 п.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Позивачці роз`яснено, що їй необхідно звернутися в судові органи для оформлення права власності на житловий будинок в порядку спадкування (арк.спр. 20).

Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Ураховуючи наведене, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 206, ч. 2 ст. 247, ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 43,9 кв.м, житлова 15,2 кв.м, допоміжні приміщення 28,7 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фактично успадкувала, однак не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , який фактично успадкував, однак не оформив своїх спадкових прав після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 08 березня 2024 року.

Суддя: Олещук М. М.