Справа № 182/993/23
Провадження № 2/0182/76/2024
07.03.2024 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства „ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК та Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського Олега Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Роман Іванович, про стягнення грошових коштів,-
В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства „ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК та Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Роман Іванович, про стягнення грошових коштів.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою - суддею було обрано Багрову А.Г. (а.с.35). Ухвалою суду від 07 березня 2023 року відкрито провадження по справі та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Згідно рішення Вищої Ради правосуддя № 860/0/15-23 від 21 лютого 2023 року, суддю Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 було звільнено з посади (а.с.56). На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Нікопольського міськрайонного суду від 29 серпня 2023 року, справу передано судді Кобеляцькій-Шаховал І.О. (а.с.57). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. дану справу було прийнято в своє провадження (а.с.58).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, однак, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, відзиву на позовну заяву не надав, будь-які заяви чи клопотання в матеріалах справи відсутні (а.с.50).
Треті особи про розгляд справи були також повідомлені належним чином, конверти, які були направленні на їхньою адресою місця перебування, повернулися до суду з відмітками «адресати відсутні за вказаною адресою» (а.с.47-48), будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від них не надходили. Крім цього, третіх осіб про розгляд справи було повідомлено на офіційному сайті «Судова влада» (а.с.43-44).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення позивача до суду з даним позовом є безпідставне стягнення з нього коштів на користь АТ «ПУМБ» в розмірі 34 124 грн. 76 коп., а також суми в розмірі 3 692 грн. 47 коп. за проведенні виконавчі дії.
Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
У відповідності до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого), без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
За таких обставин, суд вважає, що між сторонами наявний спір щодо безпідставного отримання особою неналежних їй коштів, що, у відповідності до приписів статті 1212 ЦК України, дає суду підстави для ухвалення рішення про повернення позивачу коштів, отриманих особою, яка не мала права на їх отримання.
Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі, у вигляді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 року в справі № 6-2978цс15 та від 03.06.2016 року в справі № 6-100цс15.
У даному випадку, правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса. Разом з тим, за рішенням суду виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів від ОСОБА_1 відпала, і вказані кошти у сумі 34 124 грн. 76 коп. підлягають поверненню позивачу. Крім цього, починаючи з вчинення виконавчого напису та до закриття виконавчого провадження, відповідальними особами були проведені виконавчі дії, у відповідності до яких на позивача було накладено стягнення у вигляді основної винагороди, розміру мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму в розмірі 36 92 грн. 47 коп. А тому, враховуючи ту обставину, що виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог чинного законодавства та, як наслідок, відкриття виконавчого провадження було з порушенням, що свідчать про той факт, що позивач як боржник по виконавчих провадженнях не зобов`язаний був сплачувати покладені на нього витрати за проведені виконавчі дії.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, суддя приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства „ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК та приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського Олега Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Роман Іванович, про стягнення грошових коштів,є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 128, 131, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства „ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК та приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського Олега Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Роман Іванович, про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського Олега Володимировича,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), грошові кошти, як безпідставно стягнуті, в розмірі 3 692 грн. (три тисячі шістсот дев`яносто дві грн.) 47 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал