ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6186/24
провадження № 2/753/5138/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2024 р. суддя Дарницького районного суд міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши заяву адвоката Круглова Сергія Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2024 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 березня 2024 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 29 березня 2024 року.

У прохальній частині позову адвокат Круглов С.С. просив суд також забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин першої, третьої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали долучені до позовної заяви, доводи поданої заяви про забезпечення позову, суд доходить такого висновку.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову представник позивача мотивує її тим, що позивач є спадкоємцем його доньки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . При зверненні до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, він дізнався, що земельна ділянка кадастровий номер :90:883:0083 не входить до складу спадкового майна, оскільки була відчужена 20 грудня 2011 року ОСОБА_4 . Позивач заперечує той факт, що договір дарування 20 грудня 2011 року був підписаний саме його донькою, стверджує, що підпис на договорі підроблений. Оскільки на підставі договору купівлі-продажу від 2 серпня 2016 року ця земельна ділянка була продана ОСОБА_5 , а 20 лютого 2020 року - ОСОБА_2 , позивач просить витребувати вказану земельну ділянку із незаконного володіння ОСОБА_2 та до ухвалення рішення у справі накласти арешт на вказану земельну ділянку з метою уникнення її подальшого відчуження.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Як зазначено у позовній заяві та підтверджується долученими до позову документами, ОСОБА_1 подав до Десятої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті його доньки ОСОБА_3 . Відповідно до довідки державного нотаріуса спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (батько), інших спадкоємців немає. Відповідно до копії договору дарування від 26 листопада 2010 року ОСОБА_3 отримала в дар земельну ділянку кадастровий номер :90:883:0083 за адресою: АДРЕСА_1 .

20 грудня 2011 року відповідно до договору дарування земельної ділянки ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 земельну ділянку кадастровий номер :90:883:0083 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 2 серпня 2016 року ОСОБА_4 відчужив земельну ділянку кадастровий номер :90:883:0083 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5

20 лютого 2020 року відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_5 відчужив земельну ділянку кадастровий номер :90:883:0083 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Позивач, як спадкоємець ОСОБА_3 , заперечує той факт, що договір дарування від 20 грудня 2011 року був підписаний саме його донькою.

Отже, на разі судом встановлено, що між сторонами у справі існує спір, зокрема щодо нерухомого майна земельної ділянки кадастровий номер :90:883:0083 за адресою: АДРЕСА_1 .

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Те, що особа ще не вчинила дії, які б могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідача як в одноосібного власника наявна можливість вільно розпорядитись спірним нерухомим майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Отже, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, враховуючи те, що предметом спору є нерухоме майно, на яке просить накласти арешт представник позивача, яке на його думку, було відчужене поза волею його доньки, оскільки на договорі підроблено її підпис, з урахуванням того, що з 2011 року земельна ділянка неодноразово відчужувалась, з огляду на підстави та предмет позову, суд вважає, що наявні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, може в майбутньому суттєво ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду або може призвести до подання нових позовів для відновлення порушеного права позивача, у випадку задоволення позовних вимог, а тому заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно земельну ділянку кадастровий номер :90:883:0083 за адресою: АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що обраний представником позивача спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу ОСОБА_2 , а також відсутність обставин визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України, суд доходить висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

заявуадвоката Круглова Сергія Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна- задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :90:883:0083, площею 0,0591 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали - три роки.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя: Шаповалова К.В.