Справа № 541/281/24
Номер провадження 2/541/342/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

27 березня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и в :

ТОВ «НоваПей Кредит» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що ТОВ «НоваПей Кредит», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, 03 квітня 2023 року укладено публічний договір про споживчий кредит. Стандарт продукту «Посилка в кредит», шляхом підписання позичальником Анкети-Заяви на приєднання від 03.04.2023 №1393388. Публічний договір розміщений на сайті позивача 28.02.2023. Сторони у п.12.1 договору погодили, що договір та всі правочини вчиняються сторонами або кожною стороною окремо в електронній формі з використанням КЕП для Кредитодавця та ЕП OTP-паролем для Позичальника. Згідно з п.2.1 заяви про видачу траншу №12198 від 03.04.2023 позичальник просив кредитодавця видати йому 3180,00 грн. На підставі заяви №12198 позичальником отримані кошти в розмірі 3180,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № від 03.04.2023. Згідно з п.2.1 заяви про видачу траншу №18319 від 02.05.2023 позичальник просив кредитодавця видати йому 3163,00 грн. На підставі заяви №18319 позичальником отримані кошти в розмірі 3163,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № від 02.05.2023. Згідно з п.2.1 заяви про видачу траншу №18869 від 04.05.2023 позичальник просив кредитодавця видати йому 2194,00 грн. На підставі заяви №18869 позичальником отримані кошти в розмірі 2194,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № від 04.05.2023. Згідно з п.2.1 заяви про видачу траншу №25696 від 03.06.2023 позичальник просив кредитодавця видати йому 2354,00 грн. На підставі заяви №25696 позичальником отримані кошти в розмірі 2354,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № від 03.06.2023.Згідно з п.2.1 заяви про видачу траншу №26621 від 07.06.2023 позичальник просив кредитодавця видати йому 1295,00 грн. На підставі заяви №26621 позичальником отримані кошти в розмірі 1295,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № від 07.06.2023. У результаті порушення встановленого графіку погашення кредиту та відсотків станом на 24.11.2023 загальний розмір заборгованості позичальника за заявами №№12198,18319,18869,25696,26621 становить 12416,89 грн. Позивач 29.11.2023 направив відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту. Станом на 24.11.2023 загальний розмір заборгованості становить 12416,89 грн, що складається з: 3127,00 грн. прострочена заборгованість за заявою №12198; 3373,86 грн прострочена заборгованість за заявою №18319; 1860,65 грн прострочена заборгованість за заявою №18869; 2707,10 грн прострочена заборгованість за заявою №25696; 1348,28 грн. прострочена заборгованість за заявою №26621.

Просили стягнути з відповідача заборгованість за публічним договором про споживчий кредит за заявами №№12198,18319,18869,25696,26621 в розмірі 12416,89 грн. та судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 30.01.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в поданій позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив та заперечень проти позову не надав.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «НоваПей Кредит», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, 03 квітня 2023 року укладено публічний договір про споживчий кредит. Стандарт продукту «Посилка в кредит», шляхом підписання позичальником Анкети-Заяви на приєднання від 03.04.2023 №1393388 (а.с.9-12).

Публічний договір розміщений на сайті позивача 28.02.2023. Сторони у п.12.1 договору погодили, що договір та всі правочини вчиняються сторонами або кожною стороною окремо в електронній формі з використанням КЕП для Кредитодавця та ЕП OTP-паролем для Позичальника.

Відповідно до п. 2.1. Публічного договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на споживчі цілі, пов`язані із розрахунками за посилки із післяплатою, які надсилаються Відправником посилки Позичальнику через мережу ТОВ «НОВА ПОШТА», шляхом видачі Траншів у межах ліміту відновлюваної кредитної лінії та в межах строку дії ліміту відновлюваної кредитної лінії відповідно до умов, що погоджені Сторонами у Договорі/Заяві.

Акцептом Заяви на видачу Траншу зі сторони Кредитодавця є видача Траншу Позичальнику п. 2.1.2. Публічного договору. Згідно з п.2.1 заяви про видачу траншу №12198 від 03.04.2023 позичальник просив кредитодавця видати йому 3180,00 грн. На підставі заяви №12198 позичальником отримані кошти в розмірі 3180,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № від 03.04.2023 (а.с.23-24,8).

Згідно з п.2.1 заяви про видачу траншу №18319 від 02.05.2023 позичальник просив кредитодавця видати йому 3163,00 грн. На підставі заяви №18319 позичальником отримані кошти в розмірі 3163,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № від 02.05.2023 (а.с. 19-20,14).

Згідно з п.2.1 заяви про видачу траншу №18869 від 04.05.2023 позичальник просив кредитодавця видати йому 2194,00 грн. На підставі заяви №18869 позичальником отримані кошти в розмірі 2194,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № від 04.05.2023 (а.с. 25-26,15).

Згідно з п.2.1 заяви про видачу траншу №25696 від 03.06.2023 позичальник просив кредитодавця видати йому 2354,00 грн. На підставі заяви №25696 позичальником отримані кошти в розмірі 2354,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № від 03.06.2023 (а.с.21-22,16).

Згідно з п.2.1 заяви про видачу траншу №26621 від 07.06.2023 позичальник просив кредитодавця видати йому 1295,00 грн. На підставі заяви №26621 позичальником отримані кошти в розмірі 1295,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № від 07.06.2023 (а.с.27-28,17).

Відповідно до п. 1.5 Публічного договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит в строкове платне користування шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування на умовах Договору та Заяви/Заяв на видачу траншу, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином повернути Кредит/Транш, а також сплатити проценти/комісії за користування Кредитом/Траншем, розмір яких визначено у Заяві/Заяві про видачу траншу, виконати інші зобов`язання, передбачені цим договором.

Згідно з п. 3.4. Публічного договору Кредитодавець має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми Кредиту/Траншу в повному обсязі, сплати процентів за його користування, комісії та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку коли Позичальник затримав сплату частину Кредиту/Траншу щонайменше на один календарний місяць відповідно до умов цього Договору.

З розрахунком позивача, станом на 24.11.2023 загальний розмір заборгованості становить 12416,89 грн, що складається з: 3127,00 грн. прострочена заборгованість за заявою №12198; 3373,86 грн прострочена заборгованість за заявою №18319; 1860,65 грн прострочена заборгованість за заявою №18869; 2707,10 грн прострочена заборгованість за заявою №25696; 1348,28 грн. прострочена заборгованість за заявою №26621.

Позивач 29.11.2023 направив відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.38).

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у них визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання цього договору за допомогою електронного підпису.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти. Такі кошти він використовував, і у нього утворилась заборгованість.

За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом.

Враховуючи викладене, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, за відсутності відзиву на позов відповідача, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором №1393388 від 03.04.2023 року, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджених витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 3028,00 грн. (платіжна інструкція №КУ82 від 16.01.2024).

Крім того, в позовній заяві позивачем зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу складають на загальну суму 7000,00 грн.

Також вирішуючи, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується положеннями ст. 137 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: а) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; б) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини 6 статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу, а саме: договір про надання правничої допомоги, опис наданої правничої допомоги в рамках виконання договору, акт прийому-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги, відповідної квитанції, або платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265,280, 352, 354 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит» суму заборгованості за публічним договором про споживчий кредит за заявами №12198 від 03.04.2023р., №18319 від 02.05.2023р., № 18869 від 04.05.2023р., № 25696 від 03.06.2023р., № 26621 від 07.06.2023р. в розмірі 12416 (дванадцять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит» судовий зібр в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит», місцезнаходження: вул. Столичне шосе, 103,оф. 1307, м. Київ, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: О. М. Дністрян