Справа № 136/1939/23
провадження № 2/136/433/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) в якому просить суд змінити спосіб присуджених до стягнення аліментів за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 31.08.2009, за яким стягуються з ОСОБА_2 аліменти на її, ОСОБА_1 , користь на утримання дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 167 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від 13.01.2009 і до досягнення дитиною повноліття.

Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що з часу ухвалення судового рішення пройшло багато часу, донька підросла та потребує більших витрат на догляд, навчання та її розвиток, утім визначений за рішенням суду розмір аліментів у мінімальному розмірі від прожиткового мінімуму для дитини є недостатнім, в добровільному порядку відповідач не сплачує аліменти в більшому розмірі, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав.

Ухвалою суду від 11.10.2023 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначений судом строк відповідач, будучи повідомлений про день та час розгляду справи в установленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання встановленою судом за відомостями відповідного органу, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що шлюб між сторонами цього спору розірвано, в підтвердження чого є свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 .

На підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 31.08.2009 у цивільній справі №2-433/09 (а.с.8-10), присуджено до стягнення із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 167 грн., щомісячно, починаючи стягнення від 13.01.2009 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набрало законної сили 21.09.2009.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Липовецького РУЮ від 25.09.2009 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-433 від 21.09.2009.

Ухвалою Липовецького районного суду від 19.08.2011 у справі №6-34/11 було внесено виправлення до рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 31.08.2011, перший абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: "Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, що для дітей віком до 6 років становить 167 гривень, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала суду набрала законної сили 25.08.2011.

Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області від 06.10.2023 за №359 (а.с.7), донька ОСОБА_3 , 2009 року народження, проживає з матір`ю ОСОБА_1 та знаходяться на її повному утриманні.

Позивач звернулась до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів з 50% на частку у розмірі від заробітку доходу відповідача.

При розгляді цієї справи, суд керується частиною 3 статті 181 СК України, якою унормовано, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК України в редакції Закону N 2037-V-III від 17 травня 2017 року).

Зі змісту вказаної норми слідує, що законодавцем визначено два способи стягнення аліментів у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Право вибору способу стягнення аліментів, Закон закріпив виключно за одержувачем аліментів це право, яке не може бути обмежено. Тоді як суд, з урахуванням встановлених обставин справи та відповідно до вимог Закону, може лише визначати величину (розмір) аліментів, які підлягатимуть до стягнення.

При вирішенні даного спору підлягає застосуванню стаття 192 СК України, що узгоджується із позицією викладеною у Постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 152/100/18.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Згідно із статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб.

Суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо коли дитина підростає, потребує додаткових витрат щодо її розвитку та утримання, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на того з ким проживає дитина, що презюмується.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд враховує, що відповідач не повідомив про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом вимог позивача, не надав суду доказів, які спростовують позовні вимоги та підлягають доказуванню при вирішенні цього спору, не довів неспроможність нести аліментний обов`язок саме у такий спосіб та розмірі, тоді як він є особою працездатного віку, протипоказань до роботи матеріали справи не містять, а іншого не встановлено.

Ураховуючи встановлені судом обставини, виключне право одержувача аліментів на зміну способу присуджених до стягнення аліментів, які було визначено судом у твердій грошовій сумі, що прив`язана була до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та визначена у відсотковому відношенні, суд дійшов висновку, що спосіб стягнення аліментів визначених за судовим рішенням із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини слід змінити, при цьому, визначивши розмір аліментів на рівні 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням у даній справі законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення належного рівня життя дитини, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального їх розвитку та відповідатиме можливостям обох батьків утримувати дитину.

За таких обставин, суд задовольняє позов у повному обсязі.

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України, а так як при пред`явленні прозову позивач була звільнена від сплати судового збору, позов задоволено повністю, отож такі витрати слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.180, 181, 192 СК України, ст. 259, 263, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) про зміну способу стягнення аліментів, - задовольнити у повному обсязі.

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 31.08.2009 у цивільній справі № 2-433/09, яким було присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, що для дітей віком до 6 років становить 167 гривень щомісячно, - на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % на кожну дитину від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з часу набрання даним судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Світлана ШПОРТУН