Номер провадження: 22-ц/813/1873/24
Справа № 520/6541/14-ц
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

заявник начальник Другого Київського відділу Виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2014 у складі судді Калашнікової О.І.,

встановив:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2014 тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України (без вилучення паспортного документу ) до виконання ним своїх обов`язків за рішеннями Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2013, від 20.09.2013, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09.2013 та рішенням Суворівського райсуду м. Одеси від 20.02.2013 про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2014 скасувати, в задоволенні подання начальника Другого Київського відділу Виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про заборону ОСОБА_1 виїзду за кордон відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права і це порушення призвело до неправильного вирішення питання про обмеження боржника у праві виїзду за кордон, оскільки суд повинен був насамперед з`ясувати всі обставини щодо наявності саме ухилення боржником виконання судових рішень.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.07.2023 матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2014 року направлено до Київського районного суду м. Одеси для вирішення відповідно до розділу Х Цивільного процесуального кодексу України питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 520/6541/14-ц (номер провадження: 6/520/388/14) за поданням начальника Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про заборону боржнику ОСОБА_1 виїзду за кордон, її належного оформлення та направлення на адресу апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання судом матеріалів.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2023 відновлене втрачене (знищене) судове провадження по цивільній справі № 520/6541/14-ц за поданням начальника Другого Київського відділу Виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про заборону боржнику ОСОБА_1 виїзду за кордон, а саме: в частині повного тексту ухвали Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2014 щодо тимчасового обмеження громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України (без вилучення паспортного документу), до виконання ним своїх обов`язків за рішеннями Київського районного суду м. Одеси від 04.06. 2013, від 20.09.2013, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09. 2013, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2013.

06.03.2024 від представника апелянта надійшла заява про розгляд справи без його участі.

07.03.2024 від Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без участі представника Відділу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним обов`язків за рішеннями судів виходив з того, що на примусовому виконанні перебувають виконавчі листи №520/6330/13-ц, №523/1320/13-ц, №187/1761/13-ц, за якими постановами від 31.07.2013, 20.01.2014, 24.01.2014, 03.03.2014, 06.05.2014 відкриті виконавчі провадження 39196271, 39196016, 39195782, 41642019, 42007671, 42535060, 39196271, 39196271 та за якими боржник ОСОБА_1 не виконує судові рішення, майно, на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє, фактичне місце мешкання боржника не встановлено-за місцем своєї реєстрації не знаходиться.

Проте апеляційний суд не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до відповіді Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) згідно з інформацією, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень в період з 31.07.2013 по 29.05.2016 на примусовому виконанні у Київському відділі ДВС міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебував виконавчий лист №520/1187/13-ц, виданий Київським районним судом м. Одеси 25.07.2013, про стягнення з ОСОБА_1 -СПД « ОСОБА_1 » на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 16 000,00 грн., передані ОСОБА_2 за договором № 7126 від 15.10.2012 (АСВП 39196271). Винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.07.2015 про що, сторони повідомлені.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрований т/з на який накладено арешт та оголошено у розшук. Постанова по зупинення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону У країни «Про виконавче провадження» (в ред. Закону станом на 31.12.2013) - до розшуку транспортного засобу. 06.05.2014 накладений арешт на все майно боржника. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрована 1/3 частина кв. АДРЕСА_2 на яку звернуто стягнення за виконавчим документом. Торги з реалізації вищевказаного нерухомого майна не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Стягувачу за виконавчим документом у порядку ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" запропоновано залишити за собою нереалізоване майно, а саме, 1/3 частину кв. АДРЕСА_2 . Стягувачем не надано згоди, щодо залишення за собою нереалізоване нерухоме майно боржника. 07.04.2016 на адресу відділу надійшла заява від представника стягувача за зведеним виконавчим провадження, щодо надання згоди про залишення за собою нереалізованого нерухомого майна боржника та сплачено різницю між початковою вартістю нерухомого майна та боргом за виконавчим документом. На користь ОСОБА_2 стягнуто грошову суму у розмірі 1348,27 грн.

Постанова про закінчення ВП на підставі п.3 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. Закону станом на 20.05.2016) - відмова стягувача від майна боржника. Оригінал виконавчого документа повернуто стягувачу, якому надані роз`яснення щодо можливості повторного пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у встановлений законом строк. Матеріали виконавчого провадження ВП 39196271 передані для подальшого зберігання до архіву та в наступному знищені через закінчення трирічного терміну їх зберігання.

Згідно інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень в період з 31.07.2013 по 12.03.2016 на примусовому виконанні у Київському відділі ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) перебував виконавчий лист №520/1187/13-ц, виданий Київським районним судом м. Одеси 25.07.2013 про стягнення з ОСОБА_1 СПД « ОСОБА_1 » на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 229,40 грн. (АСВП 39196016). В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрований т/з на який накладено арешт та оголошено у розшук. Постанова по зупинення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.38 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. Закону·станом на 31.12.2013)- до розшуку транспортного засобу. Постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. Закону станом на 20.05.2016). У зв`язку з фактичним виконанням. Оригінал виконавчого документа направлений до суду. Матеріали виконавчого провадження ВП № 39196016 передані для подальшого зберігання до архіву. В наступному знищені через закінчення трирічного терміну зберігання.

Також на примусовому виконанні у Київському відділі ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) перебував виконавчий лист №520/1187/13-ц, виданий 25.07.2013, про стягнення з ОСОБА_1 СПД « ОСОБА_1 » витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. (АСВП 39195782). Постанова про відкриття виконавчого провадження від 31.07.2015, сторони повідомлені про відкриття виконавчого провадження. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрований т/з на який накладено арешт та оголошено у розшук. Постанова по зупинення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред.Закону станом на 31.12.2013) - до розшуку транспортного засобу. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрована 1/3 частина кв. АДРЕСА_2 на яку звернуто стягнення за виконавчим документом. Торги з реалізації вищевказаного нерухомого майна не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Стягувачу за виконавчим документом у порядку ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" запропоновано залишити за собою нереалізоване майно, а саме 1/3 частину кв. АДРЕСА_2 . Стягувачем не надано згоди, щодо залишення за собою нереалізоване нерухоме майно боржника. 07.04.2016 на адресу відділу надійшла заява від представника стягувача за зведеним виконавчим провадження, щодо надання згоди про залишення за собою нереалізованого нерухомого майна боржника та сплачено різницю між початковою вартістю нерухомого майна та боргом за виконавчим документом. На користь ОСОБА_2 стягнуто грошову суму у розмірі 213,58 грн. Постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. Закону станом на 20.05.2016) - відмова стягувача від майна боржника, Оригінал виконавчого документа повернутий стягувачу, якому надані роз`яснення щодо можливості повторного пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у встановлений законом строк. Матеріали виконавчого провадження ВП №39195782 передані для подальшого зберігання до архіву та в наступному знищені через закінчення трирічного терміну їх зберігання.

Також на примусовому виконанні у Київському відділі ДВС міста Одеса Головного територіального управління юстиції в. Одеській області перебував виконавчий лист №520/6330/13-ц, виданий- Київським районним судом м. Одеси 20.11.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 203 599,29 грн. (АСВП 39196271). Про постанову про відкриття ВП від 20.01.2014, сторони повідомлені. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрований т/з на який накладено арешт та оголошено у розшук. Постанова про зупинення ВП на підставі п.4 ч.1 ст.38 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. Закону станом на 06.05.2014) - до poзшуку транспортного засобу. З метою забезпечення виконання вимог виконавчого документу постановою від 12.06.2015 накладений арешт на все майно боржника. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем відділу встановлено, що за боржником зареєстрована 1/3 частини кв. АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 12.06.2015 державним виконавцем відділу складено акт опису й арешту майна боржника. Постанова про призначення експерта від 23.06.2015. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що за боржником зареєстровані т/з Infiniti FX 37, д/ІІ ВН 7797 ВК. Mercedes-Benz Viano, дн НОМЕР_1 на які накладено арешт. Постанова про розшук майна боржника від 14.04.2016. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрована 1/3 частина кв. АДРЕСА_2 на яку звернуто стягнення за виконавчим документом. Торги з реалізації вищевказаного нерухомого майна не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Стягувачу за виконавчим документом у порядку ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" запропоновано залишити за собою нереалізоване майно. 07.04.2016 на адресу відділу надійшла заява від представника стягувача за зведеним виконавчим провадження щодо надання згоди про залишення за собою нереалізоване нерухоме майно боржника та сплачено· різницю між початковою вартістю нерухомого майна та боргом за виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження па підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. Закону станом на 20.05.2016)у зв`язку із фактичним виконанням. Матеріали виконавчого провадження ВП № 41642019 передані· для зберігання до архіву та в подальшому знищені через закінчення трирічного терміну їх зберігання.

Також на примусовому виконанні у Київському відділі ДВС міста Одеса Територіального управління юстиції в Одеській області перебував виконавчий лист №187/1761/13-ц, виданий Апеляційним судом Дніпропетровської області 12.12.2013, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошової суми у розмірі 41 404,00 грн. (АСВП 42007671). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2014 сторони повідомлені про відкриття провадження. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрований т/з на який накладено арешт та оголошено у розшук. Постанова по зупинення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч.1 ст.38 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. Закону станом на 31.12.2013)-до розшуку транспортного засобу. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрована 1/3 частина кв. АДРЕСА_2 та на яку звернуто стягнення за виконавчим документом. Торги з реалізації вищевказаного нерухомого майна не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Стягувачу за виконавчим документом у порядку ст. 62 ЗУ "Про виконавче провадження" запропоновано залишити за собою нереалізоване майно, а саме, 1/3 частину кв. АДРЕСА_2 . Стягувачем не надано згоди щодо залишення за собою нереалізоване нерухоме майно боржника. 07.04.2016 на адресу відділу надійшла заява від представника стягувача за зведеним виконавчим провадження, щодо надання згоди про залишення за собою нереалізованого нерухомого майна боржника та сплачено різницю між початковою вартістю нерухомого майна та боргом за виконавчим документом. На користь ОСОБА_5 стягнуто грошову суму у розмірі 2940,65 грн. Постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. Закону станом на 20.05.2016) - відмова стягувача від майна боржника. Оригінал виконавчого документа повернутий стягувачу, якому надані роз`яснення щодо можливості повторного пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у встановлений законом строк. Матеріали виконавчого провадження ВП № 42007671 передані для подальшого зберігання до архіву та в подальшому знищені через закінчення трирічного терміну їх зберігання.

Також на примусовому виконанні у Київському відділі ДВС міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебував виконавчий лист №523/1320/13-ц, виданий Суворовським районним судом м. Одеси 30.08.2013, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 грошової суми у розмірі 74 910,00 грн. (АСВП 42535060). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2014 сторони повідомлені про відкриття провадження. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрований т/з на який накладено арешт та оголошено у розшук. Постанова по зупинення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. Закону станом на 31.12.2013)-до розшуку транспортного засобу. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрована 1/3 частина кв. АДРЕСА_2 на яку звернуто стягнення за виконавчим документом. Торги з реалізації вищевказаного нерухомого майна не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Стягувачу за виконавчим документом у порядку ст. 6 ЗУ "Про виконавче провадження" запропоновано залишити за собою нереалізоване майно, а саме, 1/3 частину кв. АДРЕСА_2 . Стягувачем не надало згоди, щодо залишення за собою нереалізоване нерухоме майно боржника. 07.04.2016 на адресу відділу надійшла заява від представника стягувача за зведеним виконавчим провадження, щодо надання, згоди про залишення за собою нереалізованого нерухомого майна боржника та сплачено різницю між початковою вартістю нерухомого майна та боргом за виконавчим документом. На користь ОСОБА_6 стягнуто грошову суму у розмірі 5315,73 грн. Постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. Закону станом на 20.05.2016) - відмова стягувача від майна боржника. Оригінал виконавчого документа повернутий стягувачу, якому надані роз`яснення щодо можливості повторного пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у встановлений законом строк. Матеріали виконавчого провадження ВП №42535060 передані для зберігання до архіву та в подальшому знищені через закінчення трирічного терміну їх зберігання.

Як вбачається з копії свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 20.05.2016 на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 належить право власності на 1/3 частина кв. АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Вказана норма цивільного процесуального кодексу України кореспондується із статтею 377-1 ЦПК України, яка діяла на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі умисні діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014, N 6 зазначено, що Законом України "Про виконавче провадження" передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв`язку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно з нормами ЦПК, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

З огляду на словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи)", вжите у пункті 5 частини 1 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Встановлення наявності зобов`язання у боржника, у даному випадку грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості, та факту ухилення останньої від його виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов`язання), дозволяють при вирішенні подання керуватись положеннями частини другої статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов`язань.

Якщо боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання боргового зобов`язання, а саме, до виконавця не прибув, не надав своєчасно у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах та пояснень стосовно причин невиконання рішення не надав, а виконавець зі свого боку вчинив всі дії передбачені законом, в такому разі, обставини свідчать, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, що є підставою для обмеження його в праві виїзду за межі України та вчинення інших дій передбаченим Законом.

В оскаржуваній ухвалі не зазначено, якими належними та допустимим доказами доведено факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судових рішень.

Більш того, зазначені в оскаржуваній ухвалі виконавчі провадження були закінчені у 2016 році та в реєстрі не міститься інформація про повторне відкриття проваджень за зазначеними вище виконавчими листами, а тому наявні підстави вважати, що на даний час не існує підстав для обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про умисне ухилення боржника від виконання судових рішень, а тому на підставі ст. 376 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2014 скасувати.

У задоволені подання Другого Київського відділу Виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про заборону виїзду за кордон громадянину України ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 29.03.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева