Справа № 456/2039/23
Провадження № 2/456/90/2024
РІШЕННЯ

іменем України

14 березня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 15000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебувала на розгляді кримінальна справа № 456/1600/20, ЄРДР №0000455 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди внаслідок злочинних діянь відповідача ОСОБА_2 , що виразились у нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинило потерпілій розлад здоров`я. Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.04.2020 року, близько 12.00 години, відповідач ОСОБА_2 перебуваючи на подвір`ї по місцю свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , разом із позивачем ОСОБА_1 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт. В подальшому відповідач ОСОБА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень позивачу ОСОБА_4 , підійшла до останньої та умисно нанесла їй декілька ударів руків`ям дерев`яного віника по ногах та руках. Внаслідок умисних протиправних дій відповідач ОСОБА_3 спричинила позивачу ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому лікті, садна на правій кисті і лівій гомілці, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження. Таким чином, в діях відповідач ОСОБА_2 наявні всі підстави для обґрунтованого обвинувачення її у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що виразилися у нанесенні тілесних ушкоджень внаслідок чого позивач ОСОБА_1 була змушена тривалий час перебувати на лікуванні та понести матеріальні витрати. 23 лютого 2022 року вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області відповідача ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 грн. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в сумі 2000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02 червня 2022 року вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2022 року щодо відповідача ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України скасовано. Звільнено відповідача ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження № 0000455 від 13.04.2020 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду. Отже, вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області скасовано Львівським апеляційним судом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, однак дана обставина не являється реабілітуючою, відповідач ОСОБА_2 визнала свою вину, а відтак зобов`язана сплатити позивачу моральну шкоду та витрати на правничу допомогу. У зв`язку із протиправними діяннями відповідача ОСОБА_2 , що спричинило легкі тілесні ушкодження, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 125 КК України, позивачу ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, які позначили негативні зміни у її житті, викликали негативні переживання та спогади, насторогу, тривогу, психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу потерпілою (на звернення в поліцію, тривалий період часу не могла працювати по спеціальності, оскільки позивач ОСОБА_1 працює лікарем - стоматологом, через пережитий стрес та отримані тілесні ушкодження по руках, вона не могла надавати належну кваліфіковану стоматологічну допомогу своїм пацієнтам та тривалий час була змушена приймати обезболюючі, заспокійливі та протизапальні ліки, а також проведення правових заходів, та експертиз), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які і дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій відповідача ОСОБА_2 , позивачу були заподіяні фізичні та психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, оцінюється в 15 000 грн. Також позивачем понесено витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн., які просить стягнути з відповідача на її користь.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили проти позову та просили відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.02.2022 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 45 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 765 грн. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в сумі 2000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02.06.2022 року вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2022 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України скасовано. Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження № 0000455 від 13.04.2020 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

У випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає, що у зв`язку із протиправними діяннями відповідача ОСОБА_2 , що спричинило легкі тілесні ушкодження позивачу ОСОБА_1 , була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, які позначили негативні зміни у її житті, викликали негативні переживання та спогади, тривогу, психологічний дискомфорт, почуття образи, обурення, приниження гідності.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з принципу співмірності та зазначає, що саме через страждання особи визначається поняття моральної шкоди, в свою чергу стражданням є відчуття глибоких душевних мук чи сильного фізичного болю, а не будь-яка тривала чи короткочасна негативна емоція, що може виникати у особи, як реакція на ті, чи інші дії або бездіяльність.

В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Тому, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, суд враховує вимоги розумності і справедливості, а також характер вчиненого протиправного діяння відповідачем, що спричинило позивачу ОСОБА_4 тілесні ушкодження, чим було задано позивачу моральних та душевних страждань, а тому суд вважає, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження факту надання правової допомоги стороною захисту надані копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 14.05.2020, квитанція до прибутково-касового ордеру від 14.05.2020 відповідно до яких сума вказана в розмірі 10000 грн.

Суд дослідивши надані позивачем докази, вважає, що витрати на правову допомогу підлягають задоволенню частково.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу, суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., яка відповідає ступеню складності справи, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги та обсягу наданих послуг.

Також, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн. моральної шкоди, 5000 грн. витрат на правову допомогу, а всього разом 7000 грн. (сім тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22.03.2024 року.

Головуючий суддя С. С. Сас