Справа № 333/1267/24
Провадження № 2-о/333/115/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

09.02.2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, сформована в системі «Електронний суд», про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, передбачено ч. 1 ст. 293 ЦПК України.

Заява подана в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Всупереч норм ст. 293 ЦПК України подана до суду заява підписана лише ОСОБА_1 та не підписана ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 3 ст. 293 та п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що спільна заява про розірвання шлюбу має бути підписана й подана до суду як чоловіком, так і дружиною, щоб суд міг переконатися, що така заява відповідає їх дійсній волі.

Натомість заявником зазначений лише один із подружжя чоловік ОСОБА_1 , що не відповідає вимогам встановленої форми заяви.

Так, в заяві не вказано заінтересовану особу, іншого заявника дружину.

Крім цього, заява подана в електронному вигляді від імені одного заявника, за змістом якої є вимоги про розірвання шлюбу за заявою подружжя в порядку окремого провадження, тому заява має містити підпис ( електронний) обох заявників.

Проте, дані дружини, її адресу місця проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номери засобів зв`язку не зазначено.

Крім того, відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Заявник в мотивувальній частині заяви, не зазначив про наявність неповнолітніх дітей у подружжя.

Крім того, всупереч чітким вимогам чинного законодавства при зверненні до суду у даній категорії справ з відповідною заявою подружжя повинно подавати письмовий договір, однак заявник нічого не зазначає про існування такого договору, не долучає його та не вказує причин не доручення такого договору, як того вимагають положення ч. 1ст. 109 СК України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Заявник, звертаючись до суду з заявою про розірвання шлюбу, повинен надати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, однак у матеріалах, доданих до заяви наявна його копія.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вище викладене дає підстави для висновку, що заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строків на їх усунення.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя залишити без руху.

Надати заявнику строк у десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, для усунення зазначених недоліків.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик