Номер провадження № 2/521/1179/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Скрипченко Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат, -

В С Т А Н О В И В:

09.10.2023 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21 987,90 грн. - інфляційних збитків; 2 201,30 грн. - 3% річних, а всього - 24 189,00 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (стягувача) судові витрати: сплачений судовий збір 1073,60 грн. та витрати на правову допомогу 10000,00 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2023 року відкрито провадження у справ та призначено підготовче судове засідання.

15.11.2023 року представник відповідачки подала до суду відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог.

28.11.2023 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

06.02.2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, подав до канцелярії заяву, в якій просив слухати справу, без його особистої участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилася справа №521/10053/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

16 січня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням суду стягнуто у відшкодування майнової шкоди 5838,40 грн., на відшкодування моральної шкоди 1500,0 грн., судовий збір 229,40 грн., що разом складає 7567,80 грн.

На виконання рішення суду по справі №521/10053/13-ц від 16 січня 2014 року Малиновський районний суд м. Одеси видав ОСОБА_1 виконавчий лист.

17.10.2014 р. до ОСОБА_2 за ухвалою суду застосовано тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, оскільки боржник ОСОБА_2 не сплатила стягувану ОСОБА_1 борг за рішенням суду від 16 січня 2014 року у цивільній справі № 521/10053/13-ц у розмірі 7567,80 грн.

Згідно з інформацією Малиновського ВДВС Одеського МУЮ виконавче провадження №3114846 з примусового виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_2 було завершено.

На момент постановлення рішення, стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7567,80 грн. складали 947,00 дол. за курсом НБУ, який дорівнював 7,99 за 1 дол. На цей час грошові кошти у розмірі 7 567,8 грн. складають 206 дол. за курсом НБУ, який встановлено у розмірі 36,56 за 1 дол.

Позивач вважає, що за розрахунком загальна заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає: 31 757,00 грн. із розрахунку за період прострочення грошового зобов?язання 3541 день: 7 567,80 грн. (сума боргу) + 21 987,90 (інфляційне збільшення) + 2 201,30 грн. (штрафні санкції).

Відповідно до офіційної інформації Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо ОСОБА_2 на примусовому виконанні не перебуває.

Згідно матеріалів справи оригінал виконавчого листа у ОСОБА_1 відсутній, заборгованість внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не погашена, що обумовило втрату оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуальних строків.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 року видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа по справі № 521/10053/13-ц та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для пред?явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі №521/10053/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, підтверджених рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі (моральної шкоди у тому числі). .

Отже, позивач просить нарахувати 3 відсотки річних та інфляційні витрати за період невиконання рішення, тобто з 16.01.2014 року по 29.09.2023 року на загальну суму стягнення за рішенням від 16 січня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 7567,80 грн., яка складається з відшкодування майнової шкоди 5838,40 грн., відшкодування моральної шкоди 1500,0 грн., та судового збору 229,40 грн.

Суд вважає, що грошове зобов`язання між сторонами про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди визначене за рішенням суду саме у гривні. А тому застосування до правовідносин між сторонами статті 625 ЦК України не суперечить правовій позиції, сформульованій у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15.

Судом встановлено, що своєму відзиві відповідачка просила суд про застосування строку позовної давності у три роки.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає суду підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов?язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст.. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов?язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, при обґрунтованості позовних вимог 3% річних та інфляційні витрати мали би розраховуватись за останні три роки до пред?явлення позову до суду у період з 09.10.2020 року по 09.10.2023 рік.

Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказане положення внесено Законом України №2120-IX від 15.03.2022 та набрало чинності 17.03.2022 року.

Загальновідомим є факт того, що відповідно до Указу Президента У країни «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв?язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу.

Суд роз`яснює, що оскільки, позивачем заявлені вимоги про стягнення нарахувань у відповідності до положень ст. 625 ЦК України за період, у який на території України введено воєнний стан, приймаючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно ОСОБА_2 звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України з 24.02.2022 року, тому період за який має нараховуватись заборгованість починається з жовтня 2020 року та закінчується 23.02.2022 роком.

Отже, 3% річних суд розраховує наступним чином:

Період розрахунку: з 09.10.2020 року по 31.12.2020 року - 84 днів [Проценти] = 7 567,70 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 97 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 60,16 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів [Проценти] = 7 567,70 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 227,03 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року - 54 дні [Проценти] = 7 567,70 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 33,59 грн.

Інфляційні витрати розраховуються наступним чином:

У період з 01.10.2020 року по 23.02.2022 року індексація на суму 7 567,80 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 116,890% (за період Жовтень 2020 - Лютий 2022) [Інфляційні нарахування] = 7 567,80 грн. (сума боргу) ? 116,890% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 7 567,80 грн. (сума боргу) = 1 278,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з 09.10.2020 року по 23.02.2022 рік, яка складається з 3% річних у сумі 320,78 гривень, інфляційних витрат у розмірі 1278,22 гривень, у порядку ч. 2 ст. 625 ЦПК України, підлягають задоволенню.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суді у справі №686/21962/15-ц від 16.05.2018 р.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст. ст. 261, 267, 625 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 352 ЦПК України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) 3% річних у сумі 320,78 (триста двадцять дев`ять) гривень 78 копійок, інфляційних витрат у розмірі 1278,22 (одна тисяча двісті сімдесят вісім) гривень 22 копійки, у порядку частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір, пропорційно задоволених вимог, в сумі 70 (сімдесят) гривень 96 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Бобуйок І.А.