ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» квітня 2024 року

м. Харків

справа № 619/67/24

провадження № 22ц/818/1466/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Кредобанк», представник позивача - Павленко С. В.,

відповідач - ОСОБА_1 , представник відповідача - ОСОБА_2.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 06 лютого 2024 року в складі судді Нечипоренко І.М.

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 160 264,58 грн, вирішити питання щодо судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що 20 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МК-М-021/08, за яким позичальником отримано кредит у розмірі 75 000,00 грн до 20 червня 2011 року зі сплатою відсотків за ставкою 26% річних. ОСОБА_1 свого обов`язку з повернення коштів належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість. Заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 14 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 142 889,38 грн та судовий збір. Судове рішення набрало законної сили, однак не виконується, тому банком нараховано три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

У січні 2024 року ОСОБА_1 через представника подав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, мотивоване тим, що він не укладав та не підписував кредитний договір від 20 червня 2008 року, грошових коштів не отримував, а заявлені банком вимоги є похідними від кредитних правовідносин.

Просив призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: чи виконано підпис від імені особи - ОСОБА_1 у кредитному договорі № МК-М-021/08 від 20 червня 2008 року саме ОСОБА_1 чи іншою особою? Проведення судової почеркознавчої експертизи доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса».

Крім того, ОСОБА_1 через представника подав клопотання про витребування доказів з метою проведення експертизи.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 06 лютого 2024 року заяву представника відповідача про витребування доказів - задоволено частково, витребувано у Акціонерного товариства «Кредобанк» оригінал кредитного договору № МК-М-021/8 від 20 червня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 , в іншій частині клопотання про витребування доказів відмовлено, визначено строк подання доказів до 23 лютого 2024 року;

призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у кредитному договорі № МК-М-021/8 від 20 червня 2008 року ОСОБА_1 , чи іншою особою? Проведення експертизи доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса», попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України. Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, покладено на відповідача ОСОБА_1 ; провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою суду щодо призначення експертизи і зупинення провадження у справі Акціонерне товариство «Кредобанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду - скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд не врахував, що банк у цій справі звернувся з позовом про стягнення процентів річних і інфляційної частини боргу, які нараховані на кошти, присуджені судовим рішенням до стягнення, що є окремою підставою для виникнення правовідносин. Факт укладення договору між банком та відповідачем встановлено заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 14 березня 2017 року, що набрало законної сили, в спорі між тими ж сторонами, тобто він є преюдиційним. Суд першої інстанції не обґрунтував неможливість самостійного встановлення судом фактичних обставин справи при розгляді даної справи за результатами оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності, доцільність проведення експертизи, не зазначив, у чому полягає потреба у спеціальних знаннях. Призначення експертизи є необґрунтованим та потягло за собою безпідставне зупинення провадження у справі і затягування її розгляду. В іншій частині ухвала спрямована на забезпечення проведення експертизи (зокрема, витребування документів), відтак також підлягає скасуванню.

06 березня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважав судове рішення - законним, а апеляційну скаргу - необгрунтованою. При цьому посилався на те, що ОСОБА_1 акцентував увагу суду на тому, що він не підписував кредитний договір та грошових коштів за цим договором не отримував, а позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат є похідними від правовідносин, пов`язаних з кредитним договором. Тому призначення судової експертизи є доречним навіть у цій справі.

В суді апеляційної інстанції представник Акціонерного товариства «Кредобанк» підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу. Акцентував увагу суду на безпідставності заявленого клопотання про призначення судової експертизи. Йому не відомо, чи погашав ОСОБА_1 в добровільному порядку заборгованість за судовим рішенням.

В свою чергу представник ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні. При цьому посилався на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та під час ухвалення заочного рішення ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи ані за місцем реєстрації, ані за місцем фактичного проживання. Про існування заочного рішення йому стало відомо тільки у січні 2024 року, коли він отримав копію позову з додатками по цій справі. Тому, вважав його клопотання про призначення судової експертизи є доречним, оскільки він не мав можливості заявити таке клопотання в суді першої інстанції з поважних причин. Протягом семи років Акціонерне товариство «Кредобанк» не пред`являв до примусового виконання виконавчі листи та не надсилав йому будь - яких повідомлень. На теперішній час ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Заяву не розглянуто у зв`язку з заявою представника Акціонерного товариства «Кредобанк» про відкладення розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, отже наявні підстави для призначення експертизи та зупинення провадження у справі на час її проведення.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 статті 103 ЦПК України).

Судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Дульський проти України» (заява № 61679/00) експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури та призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Підпунктом 1.1. пункту 1 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26 грудня 2012 року № 1950/5) основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису.

Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МК-М-021/08, зобов`язання за яким ОСОБА_1 не виконано. Заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 14 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 142 889,38 грн та судовий збір. Судове рішення набрало законної сили, однак не виконується, тому банком нараховано три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18), від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Таким чином, з ухваленням заочного рішення Золочівського районного суду Харківської області від 14 березня 2017 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № МК-М-021/08 від 20 червня 2008 року, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося.

Водночас, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21).

З урахуванням того, що 3 % річних та інфляційні втрати нараховані банком на заборгованість за кредитним договором, основне зобов`язання не припинилось з ухваленням рішення суду про стягнення боргу, а ОСОБА_1 заперечує факт підписання такого договору, обставина щодо належності йому підпису на договорі, тобто факт укладення кредитного договору, має суттєве значення для вирішення справи.

Для з`ясування зазначеного питання необхідні знання у сфері іншій, ніж право, оскільки суд не є фахівцем у галузі почеркознавства.

Враховуючи, що судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності призначення у справі почеркознавчої експертизи для встановлення обставин, якими обґрунтовано заперечення відповідача проти позову.

Посилання банку на те, що він у цій справі звернувся з позовом про стягнення процентів річних і інфляційної частини боргу, що нараховані на кошти, присуджені судовим рішенням до стягнення, що є окремою підставою для виникнення правовідносин, судова колегія відхиляє, оскільки наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору. Отже, штрафні санкції, передбачені статтею 625 ЦК України, виникають на підставі зобов`язання за кредитним договором, чинність якого є обставиною, що підлягає встановленню.

Доводи банку щодо того, що факт укладення договору з відповідачем встановлено заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 14 березня 2017 року, що набрало законної сили, в спорі між тими ж сторонами, тобто він є преюдиційним, висновків суду щодо необхідності призначення експертизи не спростовують, адже звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які були встановлені в іншому судовому рішенні, враховуючи різні предмети і підстави позовів. Оцінка підстав, предмету та доказів позову має здійснюватися судом у кожній окремій справі, незалежно від правової оцінки в інших справах. Для спростування преюдиційних обставин учасник процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку. Відповідні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 357/16765/14-ц, від 08 серпня 2019 року у справі № 922/2013/18, від 25 березня 2021 року у справі № 911/2961/19 та від 30 серпня 2022 року у справі № 904/1427/21.

Зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи та відповідає вимогам статті 252 ЦПК України. В частині витребування доказів, необхідних для проведення експертизи, ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягає.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо призначення експертизи.

Оскільки ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Враховуючи, що справа по суті спору не розглядалась, питання щодо розподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 06 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 02 квітня 2024 року.