04 березня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
31.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що 18.05.2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 , внесеному в реєстрі під актовим записом № 131.
Протягом останнього року сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на життя та сім`ю.
Подружні відносини між сторонами припинені. Спільне господарство не ведеться з початку 2023 року, основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри.
На основі вищевикладеного було прийнято спільне рішення щодо розірвання шлюбу. Майнові спори між сторонами відсутні. Спільних дітей немає. Шлюб розривається вперше.
Також вважає, шо надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин між сторонами, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між подружжям в минулому не принесли жодних результатів. Тому, вказує, що це лише погіршить стан його відносин із жінкою та продовжить їх перебіг в часі.
Таким чином, ОСОБА_1 просить розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2023 року, позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.
29.12.2023 року на адресу суду від позивача на виконання ухвали від 01.11.2023 року, надано позовну заяву про розірвання шлюбу у новій редакції з додатками (для суду та відповідача).
Позовна заява у новій редакції відповідає вимогам статтей 175-177 ЦПК України. Підстави, визначені статтями 185-186 ЦПК України, для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження відсутні.
08.01.2024 року головуючим суддею у справі було постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачу про її процесуальній права, а саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст. 178, ст. 193, та ч. 4, ч. 5 ст. 277 ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, що відповідач своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 178, ст. 193, та ч. 4, ч. 5 ст. 277 ЦПК України, які роз`яснені в ухвалі про відкриття провадження, не скористалася.
У судові засідання призначені на 20.02.2024 року та 04.03.2024 року відповідач по справі не з`явилася.
До канцелярії суду надійшла заява від позивача про розгляд справи без його участі. Позивач повністю підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася. До відповідача надсилались відповідні повідомлення та судові виклики. На сайті Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя був також викладений виклик до суду відповідача.
З урахуванням викладеного відповідач вважається належним чином сповіщеною про дату, час та місце проведення судового засідання. При цьому, до суду не надходило будь-яких заяв та клопотань від відповідача, причини своєї неявки відповідач суду не повідомила.
Враховуючи викладене, положення ч. 3 ст. 223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи.
При цьому, ч. 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, з наведених вище обставин вбачається, що відповідач, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, при цьому у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1 та 2 частини 1 статті 280 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач відзив на позовну заяву не подала, що відповідає умові визначеній п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянки України.
Відповідачем по справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно листа Департаменту реєстраційних послуг управління державної реєстрації фізичних осіб Запорізької міської ради № 04-07/9 від 04.01.2024 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 19.01.2022 року по теперішній час.
Судом встановлено, що 18.05.2022 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб в Вознесенівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що було складено відповідний актовий запис № 131, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про шлюб виданого серія НОМЕР_1 від 12.08.2022 року.
Подружжя спільних дітей не має.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу, України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
З позовної заяви вбачається, що в позивача та відповідача спільне життя з відповідачем не склалося через різницю характерів, відсутності між сторонами взаєморозуміння і довіри. Подружні відносини між сторонами припинені. Спільне господарство не ведеться з початку 2023 року
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають.
Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.
Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, строк для примирення не потрібний, що позивач просить шлюб розірвати, відповідач заперечень не надала, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати.
Згідно частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 18.05.2022 року у Вознесенівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 131 - розірвати.
Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його складання надіслати відповідачеві рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін у справі на виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Макаров