Справа № 643/8221/23
Провадження № 2/643/392/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

про захист прав споживачів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач) про захист прав споживачів, відповідно до змісту якого просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за соковижималку SLOW JULCE у розмірі 21 600, 00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 15 000, 00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 630, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що він придбав соковижималку SLOW JULCE вартістю 21 600, 00 грн. ( з урахуванням знижки у 5 000, 00 грн., з повної вартості у 26 600, 00 грн.) шляхом укладання угоди № UA 304121 (далі - Угода) від 31.07.2020 року з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 . Відповідно до зазначеної угоди позивачем було внесено завдаток у розмірі 18 200, 00 грн., а сума у розмірі 3 400, 00 грн. була сплачена за рахунок суми, повернутої за раніше сплачений товар. Позивач зазначає, що у 2016 році нею було сплачено 2 000, 00 грн. за каструлю, та у 2019 році 1 400, 00 грн. за апарат для лікування суглобів, а всього 3 400, 00 грн. Оскільки зазначені каструля та апарат для лікування суглобів позивачу не було поставлено, за взаємною домовленістю з відповідачем ці кошти були зараховані у вартість товару відповідно до укладеної угоди від 31.07.2020 року. Таким чином, позивач виплатив вартість товару у розмірі 21 600, 00 грн. у повному обсязі. Після отримання товару та ознайомившись з його властивостями позивач виявив, що він не відповідає зазначеним на презентації відповідача характеристикам товару. Отже, придбаний товар позивача не влаштував за своїми параметрами, що унеможливлює використання товару за призначенням. При цьому позивач зазначив, що аналогічного товару з іншими характеристиками, які б його задовільнили, у відповідача не було в наявності. Також позивач вважає, що Угоду між ним та відповідачем було укладено внаслідок здійснення нечесної підприємницької діяльності, яка заборонена п. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон). Крім того, позивач зазначає, що під час презентації товару відповідачем зазначались виключно переваги товару, а про істотні умови Угоди, такі як гарантійне обслуговування, умови повернення товару або розірвання Угоди, строк її дії не йшлося. Також консультанти відповідача запевнили позивача про те, що країною-виробником товару є Німеччина. Однак тільки вдома позивач вирішив перевірити штрих-код країни-походження товару за допомогою Інтернету та виявив, що інформація не підтверджується. Лише з часом позивач зрозумів, що придбав товар з іншими показниками, ніж той, що рекламувався на презентації. Отже, на той час позивач не мав можливості здійснити усвідомлений вибір, у зв`язку з чим було укладено Угоду. Оскільки позивач є особою, яка не володіє спеціальними знаннями, пов`язаними з дрібною побутовою технікою, а саме соковижималкою, тому не був здатен самостійно отримати всю повну і достовірну інформацію про товар, внаслідок чого був позбавлений можливості зробити свідомий і компетентний вибір. Таким чином, невідповідність товару інформації щодо країни- виробника, яка була надана продавцем, є недоліком товару, тому позивач має право на повернення сплачених за товар грошових коштів. Позивач стверджує, що під час продажу товару відповідачем було введено його в оману, внаслідок чого він уклав Угоду. Крім того, позивач зауважив, що ціна товару у 26 600, 00 грн. істотно перевищує середню ринкову вартість соковижималки, а надання йому знижки відповідачем у 5 000, 00 грн. виглядає виключно, як спосіб його впливу на прийняття позивачем рішення на користь придбання товару. 07.08.2020 року позивач звернувся до відповідача з претензією. Однак, до теперішнього часу його вимоги відповідачем задоволені на були. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач, як споживач, зазнав моральної шкоди, яка полягає у тому, що він є літньою людиною, а порушення відповідачем його прав призводить до погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим позивач змушений витрачати свій час і сили на повернення грошей за придбання непотрібного товару. Будучи чесною і законослухняною громадянкою, позивач змушений терпіти нехтування його правами та інтересами, а також виступати в ролі прохача чим грубо порушується його людська гідність та все це негативно позначається на його здоров`ї, самопочутті, психічному та емоційному стані.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.08.2023 відкрито провадження у справі № 643/8221/23, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 11.10.2023 року.

11.10.2023 року судове засідання було відкладено на 21.11.2023 року у зв`язку з неявкою відповідача.

21.11.2023 року у судовому засіданні позивач підтримав клопотання про витребування додаткових доказів у справі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2023 року в порядку ст. 84 ЦПК України витребувано додаткові докази у справі, у судовому засіданні оголошено перерву до 26.12.2023 року.

26.12.2023 року у судовому засіданні позивач просив суд повторно витребувати додаткові документи у справі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2023 року в порядку ст. 84 ЦПК України витребувано додаткові докази у справі, у судовому засіданні оголошено перерву до 31.01.2024 року.

У судовому засіданні 31.01.2024 року позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача.

У судовому засіданні 31.01.2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями статей 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає дану цивільну справу за зверненням Позивача, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, та керується при вирішенні справи відповідно до Конституції України і чинного законодавства.

Згідно зі ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно укладеної угоди № UA 304121 від 31.07.2020 року з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , придбала соковижималку SLOW JUICE (надалі - товар) вартістю з урахуванням знижки 21 600, 00 грн. Споживач вартість товару виплатив у повному розмірі, при цьому згідно Угоди нею був внесений завдаток у розмірі 18 200, 00 грн., а сума у розмірі 3 400, 00 грн., що сплачена за непоставлені товари двома платежами у 2016 році в сумі 2 000,00 грн. та у 2019 році в сумі 1 400, 00 грн., зарахована за домовленістю з продавцем як сплачена по цій угоді.

05.08. 2020 року придбаний товар споживачем отримано.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що після отримання товару та ознайомившись з його властивостями позивач виявив, що він не відповідає зазначеним на презентації відповідача характеристикам товару. Отже, придбаний товар позивача не влаштував за своїми параметрами, що унеможливлює використання товару за призначенням. При цьому позивач зазначив, що аналогічного товару з іншими характеристиками, які б його задовільнили, у відповідача не було в наявності. Також позивач вважає, що Угоду між ним та відповідачем було укладено внаслідок здійснення нечесної підприємницької діяльності, яка заборонена п. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон). Крім того, позивач зазначає, що під час презентації товару відповідачем зазначались виключно переваги товару, а про істотні умови Угоди, такі як гарантійне обслуговування, умови повернення товару або розірвання Угоди, строк її дії не йшлося. Також консультанти відповідача запевнили позивача про те, що країною-виробником товару є Німеччина. Однак тільки вдома позивач вирішив перевірити штрих-код країни-походження товару за допомогою Інтернету та виявив, що інформація не підтверджується. Лише з часом позивач зрозумів, що придбав товар з іншими показниками, ніж той, що рекламувався на презентації. Отже, на той час позивач не мав можливості здійснити усвідомлений вибір, у зв`язку з чим було укладено Угоду. Оскільки позивач є особою, яка не володіє спеціальними знаннями, пов`язаними з дрібною побутовою технікою, а саме соковижималкою, тому не був здатен самостійно отримати всю повну і достовірну інформацію про товар, внаслідок чого був позбавлений можливості зробити свідомий і компетентний вибір. Таким чином, невідповідність товару інформації щодо країни- виробника, яка була надана продавцем, є недоліком товару, тому позивач має право на повернення сплачених за товар грошових коштів. Позивач стверджує, що під час продажу товару відповідачем було введено його в оману, внаслідок чого він уклав Угоду. Крім того, позивач зауважив, що ціна товару у 26 600, 00 грн. істотно перевищує середню ринкову вартість соковижималки, а надання йому знижки відповідачем у 5 000, 00 грн. виглядає виключно, як спосіб його впливу на прийняття позивачем рішення на користь придбання товару. 07.08.2020 року позивач звернувся до відповідача з претензією. Однак, до теперішнього часу його вимоги відповідачем задоволені на були. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач, як споживач, зазнав моральної шкоди, яка полягає у тому, що він є літньою людиною, а порушення відповідачем його прав призводить до погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим позивач змушений витрачати свій час і сили на повернення грошей за придбання непотрібного товару. Будучи чесною і законослухняною громадянкою, позивач змушений терпіти нехтування його правами та інтересами, а також виступати в ролі прохача чим грубо порушується його людська гідність та все це негативно позначається на його здоров`ї, самопочутті, психічному та емоційному стані.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, за приписами частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Всупереч вищевказаних вимог процесуального закону позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у позові.

Право споживача на належну якість продукції унормовано, зокрема, у ст. 6 Закону, згідно якої Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію, крім того, на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Із дослідженої в судовому засіданні угоди № UA 304121 від 31.07.2020 року, укладеної ОСОБА_1 з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , убачається, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також зазначені умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зокрема, п. 4 «Додаткові умови» визначено, що підписуючи угоду, Сторони підтверджують умови придбання та розрахунків, вказаних у цій угоді (п. 4.1), покупцеві також надана для ознайомлення повна інформація про товар (п. 4.4).

Вищевказана угода була підписана позивачем без зауважень та заперечень.

Крім того, у п. 6.1 розділу 6 «Гарантії» Угоди зазначено, що гарантійні зобов`язання та вказівки по догляду за виробами викладені в рекомендаціях з догляду, які вручені покупцю. В п. 8.1 вказано, що дана угода вступає в дію з дати підписання і діє до остаточного розрахунку між сторонами. В угоді зазначено: дату укладання 31.07.2020 року, про повну оплату товару та його доставку покупцеві 05.08.2020 року, про що засвідчено підписами сторін договору.

Вимог про визнання укладеної угоди недійсною позивачем не заявлялося.

Доводи позивача, що ціна соковижималки в розмірі 26 600, 00 грн. істотно перевищує середню ринкову вартість, а надання відповідачем знижки в сумі 5 000, 00 грн. є способом впливу на неї при прийнятті рішення на користь придбання товару, також судом визнаються необґрунтованими, оскільки згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

ОСОБА_1 як покупець ніяких заперечень, зауважень чи незгоди з умовами (пунктами) угоди, зокрема й щодо ціни товару, визначеними на розсуд сторін і погоджені ними, не висловлювала

Вказаними обставинами спростовуються доводи позивача про те, що відповідачем порушена ст. 15 Закону, оскільки їй не була надана детальна, необхідна і достовірна інформація про властивості товару, тому була позбавлена можливості зробити свідомий і компетентний вибір.

Така інформація доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), визначеним відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, або, прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

У судовому засіданні позивач стверджувала, що після укладення угоди безпосередньоза місцем знаходження продавця та сплати вартості соковижималки, вона 05.08.2020 року там же особисто отримала товар. Підтвердила, що при отриманні придбаної соковижималки здійснено її огляд, внаслідок чого не виявлено ушкоджень чи інших недоліків, які б унеможливили прийняття чи використання придбаного приладу.

Безпідставними є посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст. 19 Закону та ведення ним нечесної підприємницької діяльності стосовно неї, а також введення її як споживача в оману, що спонукало дати згоду на укладення цієї невигідної угоди, оскільки жодних доказів на підтвердження цих обставин позивачем надано не було.

Усвою чергу, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, серед іншого, обов`язок споживача перед початком експлуатації товару уважно ознайомитись з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції.

Між тим, позивач не надав суду доказів щодо неможливості ознайомитись з правилами, викладеними в наданій продавцем документації на товар, а також виконання визначеного законом обов`язку звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції.

Твердження позивача в частині того, що придбаний товар взагалі її не влаштовує за своїми параметрами та його використання за призначенням є неможливим, розцінюються судом самі по собі як припущення, а відтак судом до уваги не приймаються.

Позивачем не надано суду жодних доказів наявності у придбаного у відповідача товару ознак його фальсифікації чи наявності істотного недоліку.

Відповідно до ст. 8 Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків товару споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Як зазначила ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, отримавши товар та самостійно ознайомившись з його властивостями, виявила, що він не відповідає зазначеним на презентації відповідача характеристикам товару. В зв`язку з цим, 07 серпня 2020 року звернулася до відповідача з претензією, але до цього часу її вимоги залишаються незадоволеними.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що на підтвердження доводів щодо цих обставин позивачем не надано ніяких доказів стосовно того, яким шляхом (усно, письмово, електронними засобами тощо) вона зверталась до відповідача, та з приводу яких конкретних чи істотних недоліків товару, а також які вимоги пред`явлені продавцю, виходячи із положень ст. 8 Закону, на які посилається позивач.

До того ж суд зауважує, що з моменту придбання товару позивач соковижималку відповідачу так і не повернув і наразі зберігає цей товар у себе, що підтвердив позивач у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, оскільки відповідно до вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України позивачем не надано необхідних і беззаперечних доказів на підтвердження обставин придбання нею товару неналежної якості та винних дій відповідача, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених позивачем за соковижималку у розмірі 21 600, 00 грн.

Як наслідок, суд відмовляє у задоволенні похідних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 15 000, 00 грн.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

4. Відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено 12.02.2024 року.

Суддя Н.В. Новіченко