П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Гусоньки З.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 вересня 2023 року (у складі судді Дергачової Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про припинення обтяження нерухомого майна (земельної ділянки) та виключення записів про таке обтяження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у жовтні 2021 р.

Просила визнати припиненим обтяження (іпотеку) земельної ділянки площею 0,085 га по АДРЕСА_1 , вчинене на підставі іпотечного договору № 421/2 від 05.10.2007 р., укладеного між ОСОБА_2 і акціонерним банком «Брокбізнесбанк», та виключити записи про таке обтяження (іпотеку) з Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указала, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 25.06.1999 р. серії ЗК № 015:010845 ОСОБА_2 була власником земельної ділянки площею 0,085 га по АДРЕСА_1 .

05 жовтня 2007 р. між ОСОБА_3 і акціонерним банком «Брокбізнесбанк» укладено кредитний договір № 421/1, згідно з яким боржник отримав у кредит грошові кошти. На забезпечення виконання зобов`язань боржника за цим кредитним договором ОСОБА_2 уклала з банком іпотечний договір від 05.10.2007 р. № 421/2, відповідно до якого передала банку в іпотеку спірну земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що стверджується відповідним свідоцтвом. Єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_2 , яка прийняла за нею спадщину, є позивач, що підтверджується довідкою державного нотаріуса від 08.06.2018 р. № 487/02/14-198/2011.

Між тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 р. № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) 28.02.2014 р. прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в даному банку.

Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на три місяця з 03.03.2014 р. по 02.06.2014 р.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.14 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 11.06.2014 р. № 45 про початок здійснення процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку на період з 11.06.2014 р. до 10.06.2015 р. включно.

Постановою Правління Національного банку України від 21.05.2015 р. № 103 продовжено строки здійснення процедури ліквідації банку на 1 рік до 10.06.2016 р. включно, а згідно з Постановою Правління Національного банку України від 02.06.2016 р. № 896 продовжено строки здійснення процедури ліквідації банку та повноваження ліквідатора на два роки - до 10.06.2018 р. включно.

15 жовтня 2019 р. внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1000818 про державну реєстрацію припинення банку як юридичної особи, тому ліквідація банку вважається завершеною, а Банк ліквідованим.

Зі змісту частин 1 і 2 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» слідує, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку і може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку.

Таким чином, Фонд набув прав і обов`язків банку, які виникають як із кредитного договору, так і з іпотечного договору. У зв`язку з цим Фонд набув також і права та обов`язки іпотекодержателя за іпотечним договором.

У травні 2018 р. зобов`язання боржника за кредитним договором припинилися у зв`язку з повним погашенням ним заборгованості за цим договором. Даний факт підтверджується довідками Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Міхно С.С. від 04.05.2018 р. № 1114 та заступника директора-розпорядника Фонду Рудуха Н.Є. від 26.07.2021 р. № 49-036-10071/21. Зокрема, у цих довідках зазначено, що боржник не має кредитної заборгованості перед банком за кредитним Договором.

Фонд в особі Уповноваженої особи на ліквідацію Банку Міхно С.С., який набув прав і обов`язків банку за кредитним і за іпотечним договорами, повинен був звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки за даним іпотечним договором.

Однак, Фонд в особі своєї Уповноваженої особи на ліквідацію банку указаних дій не вчинив.

Позивач звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, до якої додала довідку Уповноваженої особи Фонду від 04.05.2018 р. № 111 про відсутність заборгованості за кредитним договором. Проте, нотаріус листом від 12.05.2021 р. № 18/01-16 відмовила у знятті такої заборони (іпотеки).

Отже, до теперішнього часу записи про обтяження (іпотеку) земельної ділянки у Державному реєстру Іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не припинені, що на думку позивача беззаперечно порушує її майнові права, пов`язані з розпорядженням земельною ділянкою й зумовило звернення до суду із цим позовом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 вересня 2023 р. позов задоволено. Визнано припиненим обтяження (іпотеку) земельної ділянки площею 0,085 га по АДРЕСА_1 , учинене на підставі іпотечного договору № 421/2 від 05.10.2007 р., укладеного між ОСОБА_2 і акціонерним банком «Брокбізнесбанк», та виключено записи про таке обтяження (іпотеку) з Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору у загальному розмірі 1 444,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 грн., а всього 11 444,80 грн.

Фонд просить скасувати це рішення і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-повноваження Фонду як ліквідатора Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» припинено, а відповідно і повноваження Уповноваженої особи, які були делеговані Фондом також припинено;

-ПАТ «Брокбізнесбанк» і Фонд є окремими суб`єктами права, самостійно існуючими юридичними особами;

-Фонд не є правонаступником ПАТ «Брокбізнесбанк», а відповідно не є стороною договорів, які укладалися із Банком, відповідно вимоги до Фонду є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню;

-суд безпідставно стягнув судові витрати з Фонду.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що іпотека є припиненою в силу припинення основного зобов`язання повним виконанням кредитного зобов`язання, наявні всі підстави задля задоволення позову та виключення записів про іпотеку з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У спірних правовідносинах підстави для зобов`язання нотаріуса вчиняти певні дії відсутні, тобто у позивача фактично відсутній інший спосіб захисту своїх порушених прав шляхом звернення із позовом до нотаріуса та/або державного реєстратора, що призведе до неможливості позивача взагалі відновити свої права, що є неприпустимим.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції із огляду на таке.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЗК 015-010845 земельна ділянка, розташована на території АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,085 га була передана у приватну власність ОСОБА_2

05 жовтня 2007 р. між ОСОБА_3 і Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» був укладений кредитний договір № 421/1, на умовах якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США на строк з 05 жовтня 2007 р. по 04 жовтня 2012 р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13% річних на споживчі цілі.

На забезпечення виконання зобов`язань боржника за цим кредитним договором ОСОБА_2 уклала з банком іпотечний договір від 05.10.2007 р. № 421/2, згідно з яким передала банку в іпотеку спірну земельну ділянку. Пунктом 10.3 іпотечного договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання позичальником основного зобов`язання за кредитним договором.

Як убачається із Інформації із державного реєстру іпотек від 25.10.2021 р. № 280987760 щодо цієї земельної ділянки 05.10.2007 р. за № 5786617 іпотекодержателем АБ «Брокбізнесбанк», було внесене обтяження іпотека, на строк до 04.10.2012 р. із забороною відчуження цього нерухомого майна від 05.10.2007 р. № 5786563.

ІНФОРМАЦІЯ_1 поручитель ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою першої Ужгородської державної нотаріальної контори від 08.06.2018 р. № 487/02/14-198/2011 єдиним спадкоємцем за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає та зареєстрована в АДРЕСА_3 .

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 р. № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» з 03.03.2014 року. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 «Про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» і та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Рішеннями Фонду було неодноразово продовжено повноваження ліквідатора АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку.

05.04.2018 р. за № 1114 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» була видана довідка ОСОБА_3 про те, що він не має кредитної заборгованості перед АТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором № 421/1 від 05.10.2007 р.

Разом із цим, 10 червня 2019 р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» було подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 15 жовтня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань N21000818 про державну реєстрацію припинення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БРОКБІЗНЕСБАНК» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим.

Вже після ліквідації банку ОСОБА_3 звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про припинення іпотеки нерухомого майна, на яку отримав відповідь від 26.07.2021 р. № 49-036-10071/21, із якої вбачається, що повноваження Фонду як ліквідатора щодо АТ «Брокбізнесбанк» припинені, а відповідно до інформації, наявної у володінні та розпорядженні Фонду, за кредитним договором № 421/1 від 05.10.2007 р. перед АТ «Брокбізнесбанк» станом на дату початку процедури ліквідації банку 11.06.2014 р. були відсутні.

За листом від 12.05.2021 р. № 18/01-16 приватного нотаріуса Петрик Н.В. було повідомлено ОСОБА_1 про неможливість зняття заборони з земельної ділянки, оскільки нею не було надано повідомлення про припинення іпотечного договору від АТ «Брокбізнесбанк».

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Укладення договору застави (іпотеки) або її виникнення на основі рішення суду чи при наявності юридичних фактів, вказаних в законі, зумовлює виникнення між заставодержателем і заставодавцем додаткового (акцесорного) зобов`язання відносно до основного, забезпеченого заставою (іпотекою). З огляду на похідний характер застави (іпотеки), виконання забезпеченого заставою основного зобов`язання або його припинення з інших підстав припиняє право застави (іпотеки).

Стаття 609 ЦК України присвячена такій підставі припинення зобов`язання як ліквідація юридичної особи. Під ліквідацією розуміється спосіб припинення юридичної особи без правонаступництва. Юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина п`ята статті 104 ЦК України). Ліквідація для юридичних осіб призводить по своїй суті до аналогічних правових наслідків, що і смерть фізичної особи, тобто, обумовлює припинення правоздатності юридичної особи. Замість припиненої юридичної особи не виникає іншої юридичної особи, яка наділяється її майном.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як за добровільного, так і за примусового порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання.

Належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку є ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» щодо якого 15 жовтня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета іпотеки.

Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина перша статті 8 ЦК України).

Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин.

Відтак, можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації).

У ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України).

Коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.

Відтак, матеріалами справи достеменно встановлено, що Фонд не може бути відповідачем у подібних правовідносинах, тому можна констатувати про недоведеність вимог позивача саме через призму пред`явлення таких до неналежного відповідача.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як суперечне положенням ст. 263 ЦПК України, а в задоволенні позову належить відмовити.

Судові витрати в сумі 1362 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України належить присудити відповідачу за рахунок позивача.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.п.1,4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити. 2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 вересня 2023 року скасувати. 3.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. 4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні у відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 6.Повне судове рішення складено 07 березня 2024 р.

Судді: