Номер провадження № 2/0186/88/24
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2024 року м.Першотравенськ.
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області
в складі: головуючого - судді Янжули С. А.
секретар - Лиман Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування - Подільська районна в м.Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав,
13 листопада 2023 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування - Подільська районна в м.Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 11 січня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 30 травня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, встановлено, що шлюбні відносини припинені з листопада 2011 року. З відповідача за рішенням суду від 25 листопада 2013 року стягнуто аліменти на утримання дочки, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), до її повноліття. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні. До грудня 2021 року відповідач періодично сплачував аліменти, але ніколи не цікавився її життям, здоров`ям, навчанням, не підтримував з нею зв`язок. З початку 2022 року відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має заборгованість зі сплати аліментів, яка, станом на 10 серпня 2023 року, становила 118 941 гривень.
Відповідач жодного разу не відвідував дитину, жодним чином не займається її вихованням, не приймає участі в її житті, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання, тобто він самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо дитини. На даний час вона з дитиною проживає в м.Києві, створила всі необхідні умови для життя та розвитку дочки, відповідач проживає на тимчасово окупованій території України - в м.Луганську, з мережі Інтернет та особистої з ним переписки (фотосвітлин), їй стало відомо, що він займає посаду у збройних силах рф, що може негативно вплинути на життя дитини за зраду її батька.
Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи в його відсутність, не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, представник Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність.
Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовільнити.
06 жовтня 2023 року позивач звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року позовну вимогу ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 виділено в самостійне провадження та направлено 12 жовтня 2023 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, за підсудністю.
За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому 11 січня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї за актовим записом №32, шлюбі.
Від шлюб мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої, згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 20 травня 2011 року, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Копією рішення Подільського районного суду міста Києва №2607/5188/2012 від 30 травня 2012 року підтверджується, що шлюб між сторонами розірвано, рішенням суду встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з листопада 2011 року.
Роз`ясненням Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №3266 від 10 серпня 2023 року та розрахунком заборгованості, підтверджується, що станом на 10 серпня 2023 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 , сукупний розмір якої за період з 14 жовтня 2013 року по 01 серпня 2023 року становить 118 941,81 гривень.
Позивач разом з дитиною зареєстрована та проживає в м.Києві, відповідач зареєстрований в м.Луганську, дані про реєстрацію останнього, як ВПО, відсутні.
Довідкою №02-09/25 від 10 липня 2023 року підтверджується, що позивач ОСОБА_1 працює вчителем початкових класів спеціалізованої школи І-ІІІ ст.№2 ім.Д.Карбишева Подільського району м.Києва, отримує гідну заробітну плату.
ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.
Дочка сторін - ОСОБА_3 навчається в "ЗНЗ І-ІІІ" ступенів "Спеціалізована школа №2 ім.Д.Карбишева" з поглибленим вивченням предметів природничого циклу Подільського району міста Києва, позитивно характеризується, має успіхи в навчанні. Мати приділяє належну увагу вихованню дитини, батько не приділяє уваги дитині, нехтує вихованням, жодного разу не брав участі у вихованні дитини, не цікавився її навчанням та успіхами, не відвідував батьківські збори, до школи постійно приходить лише мати дитини, цікавиться її навчанням, відвідує батьківські збори, допомагає школі у вихованні та навчанні. Відносини між мамою та дитиною гармонійні, довірливі, відкриті, між ними встановлено стійкий емоційний та комунікативний контакт, що підтверджується психологічним висновком. Дитина навчається в Київській дитячій музичній школі №31 за спеціальностями: "Флейта" з 2019 року, "Вокал" з 2020 року, позитивно характеризується.
Позивач дбає про дитину, забезпечує її життя, розвиток, належне виховання, оплачує додаткові заняття, навчання, участь в конкурсах, змаганнях.
З загальнодоступного сайту мережі інтернет "Миротворець", фотосвітлин та особистої переписки сторін засобами мобільного зв`язку, вбачається, що відповідач має відношення до незаконних збройних формувань, розташованих на тимчасово окупованій території України, одягнутий у їх військову форму із забороненою на території нашої держави символікою.
Висновком органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 31 січня 2024 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача підтверджується, що малолітня ОСОБА_3 , 2011 року народження, проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 , яка займається її вихованням, розвитком та утриманням. Батько дитини - ОСОБА_2 зареєстрований в м.Луганську, на засідання органу опіки та піклування не з`явився. Дитина сторін пояснила, що не має бажання взагалі бачити батька, він її вихованням ніколи не займався, за все життя бачив він її декілька разів, коли вона була маленькою. Зазначила, що її батько є зрадником України, підтримує окупаційний режим, вона повністю підтримує позовні вимоги матері. Батько дитини проживає окремо від доньки, не займається її вихованням, не цікавиться її життям та здоров`ям, фінансової допомоги не надає.
Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки.
Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У постанові Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаний норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Суд погоджується із висновками щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такі висновки є вмотивованими, містять обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню дитину відповідача.
Аліменти з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , 2011 року народження, стягнуті рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25 листопада 2013 року, тому це питання вирішення повторно не потребує.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки - ОСОБА_3 , підлягають задоволенню, оскільки суду доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки позивач не просить суд стягнути судові витрати по справі з відповідача, суд вважає за можливе судові витрати по справі залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264,280-283 ЦПК України, ст.ст. 75, 80, 84, 91, 164, 165, 180 СК України, - суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування - Подільська районна в м.Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав - задовільнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Луганська, по відношенню до малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: С.А.Янжула.