Справа № 727/1238/24
Провадження № 2-о/727/76/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Слободян Г.М.

секретар судового засідання - Костенюк О.І.

розглянувшиза правилами окремого провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, - ВСТАНОВИВ:

Описова частина. Короткий зміст заяви.

Заявник ОСОБА_1 звернуувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення; заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Обгрунтовує заяву тим, що він відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 являється пенсіонером, якому встановлена ІІ група інвалідності, загального захворювання, безтерміново. Зазначає, що його дружина ОСОБА_4 являється пенсіонеркою, та будучи непрацездатною не має можливості утримувати його, як свого чоловіка. На виклад обставин у заяві, зазначає, що через ускладнення стану його здоров`я в результаті перенесених 3 інфарктів, за останні 10 років мені проведені операції та встановлені в серці 7 стентів. Стверджує, що висновком МСЕК встановлено втрату працездатності та визначено йому ІІ групи інвалідності, призначене пожиттєве лікування медикаментами для підтримки стану здоров`я. Вказує на те, що для придбання ліків та регулярного лікування йому потрібні значні кошти, однак на даний час без сторонньої допомоги йому такі фінансові витрати не під силу, оскільки єдиним джерелом його доходу є пенсія. Вказує на те, що в нього є двоє дітей, а саме, син - ОСОБА_2 , який є працездатним і проживає разом із ним та своєю сім`єю по АДРЕСА_1 . А також, донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка через збройну агресію рф та повномасштабне вторгнення, разом із її малолітньою донькою ОСОБА_5 , у березні 2022 року виїхала до Федеративної Республіки Німеччина як біженка для отримання прихистку. Зазначає, що з того часу його донька ОСОБА_3 постійно проживає в місті Люнен та отримує соціальну допомогу та прихисток від ФРН, не працює, маючи на утриманні малолітню дитину, а тому немає можливості утримувати також і його, як свого непрацездатного батька, який є інвалідом ІІ групи, та потребує такого утримання. Стверджує, що його потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що він не має можливості забезпечити своє лікування у зв`язку із відсутністю у нього інших джерел доходу окрім пенсії, якої не вистачає на таке необхідне лікування. Зазначає, що основним та постійним джерелом засобів для існування для нього є допомога з боку сина, ОСОБА_2 , на утриманні якого він перебуває і з яким сумісно проживає. Посилається на те, що станом на сьогоднішній день, його син ОСОБА_2 , є єдиною працездатною особою, яка відповідно до закону зобов`язана утримувати його як свого батька, який є особою з інвалідністю ІІ групи безтерміново, у зв`язку тяжким захворюванням. Просить задовольнити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, та відповідно встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (прож. в АДРЕСА_1 ), є єдиною особою, яка відповідно до закону зобов`язана утримувати та утримує свого непрацездатного батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом ІІ групи, та потребує такого утримання, у зв`язку із неможливістю здійснення такого утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (прож. АДРЕСА_3 ), яка є донькою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через її постійне місце проживанням за кордоном.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.02.2024 року відкрито провадження по справі.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак його представником, адвокатом Попова-Завгородня С. направлено до суду клопотання про розглядь справи за їхньої відсутності, вимоги викладені в заяві підтримують, посилаючись на доводи викладені в ній, та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Щодо задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечує, заявлені вимоги визнає в повному обсязі зважаючи на те, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його батьком, якому встановлена ІІ група інвалідності. Вказує на те, що в заявника лише двоє дітей, він та ОСОБА_3 , однак з огляду на те, що остання з березня 2022 року постійно проживає за кордоном, не працює, а отримує соціальне утримання ФРН, то він, єдиний хто може здійснювати та здійснює утримання та догляд за батьком ОСОБА_1 .

Заінтересована особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, у зв`язку із перебуванням за кордоном та неможливістю прибути в судове засідання, просила справу розглянути без її участі. Заяву ОСОБА_1 просить задовольнити в повному обсязі, з наступних підстав. Вказує, що заявником є її батько, який є пенсіонером і має встановлену ІІ групу інвалідності безтерміново, є непрацездатним та має право відповідно до закону на його утримання своїми дітьми. Зазначає, що ОСОБА_4 , 1950 р.н., її мати та дружина батька (заявника) також є пенсіонеркою непрацездатною, у зв`язку із чим, згідно закону також не може утримувати свого чоловіка. Стверджує, що з часу її виїзду за кордон в березні 2022 року та по сьогоднішній день, єдиною особою, що здійснює та може здійснювати утримання та догляд за батьком ОСОБА_1 , є її брат (син заявника) - ОСОБА_2 , який також спільно проживає із батьком в одному будинку.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). За змістом статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

З"ясовані судом обставини, досліджені докази та застосовані норми права.

Судом встановлено, що що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією паспорта громадянина України Серії НОМЕР_4 виданого 22.04.2011 року (а.с.7).

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є пенсіонером (а.с.8).

Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 577231 від 14.06.-16.06.2022 року, мені, гром. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлена ІІ група інвалідності, загального захворювання, безтерміново (а.с.9).

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 від 21.06.2006 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт серії НОМЕР_7 від 12.03.1998 року) являється пенсіонеркою (а.с.10, 12)

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_8 виданого 01.04.1982 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_9 від 22.05.1998 року) є його сином (а.с.11,14-16).

Відповідно до Витягу №594030 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.01.2024 року, за адресою АДРЕСА_4 , зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 15.12.1997 року та теперішній час (а.с.13).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 від 12.02.1977 року, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що зроблений актовий запис №450; у графі батько вказано - ОСОБА_1 , у графі мати - ОСОБА_4 (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_11 від 06.09.2004 року, після розірвання шлюбу ОСОБА_6 залишено прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.18).

28.02.2011 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб, актовий запис №238, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_12 від 28.02.2011 року (а.с.19).

02.03.2022 року ОСОБА_3 виїхала до Федеративної Республіки Німеччина як біженка для отримання прихистку, та отримала посвідку на проживання 05.03.2022 року серії YZ556TGPP (а.с.20-24).

Актом №81 (підтвердження проживання про реєстрацію) від 15.02.2024 року, засвідчено факт проживання ОСОБА_2 (1982 р.н.), ОСОБА_10 (1982 р.н.), ОСОБА_11 (2010 р.н.) за адресою АДРЕСА_1 , без реєстрації місця проживання (а.с.34).

З витягу з бронювання санаторного лікування для ОСОБА_1 на 2023 рік вбачається, що його вартість становить 25848 гривень (а.с.35-38).

Листом Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ПВДРАЦС в м. Чернівці №372/36.10-13 від 01.02.2024 року надано відповідь на адвокатський запит щодо надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, з якої вбачається, що законодавством не передбачено видачі відділами державної реєстрації актів цивільного стану підтверджувального документу про наявність чи відсутність працездатних дітей у особи (а.с.39).

З наданих документів ОСОБА_3 , вбачається, що згідно закордонного паспорта НОМЕР_13 від 25.01.2018 року вбачається, що 02.03.2022 року ОСОБА_3 виїхала до Федеративної Республіки Німеччина, як біженка, що підтверджується також посвідкою на проживання та інформацією щодо навчання ОСОБА_3 (а.с.40-46).

З довідок від 27.09.2021 року про призначення пенсії вбачається перерахування ОСОБА_1 пенсії з липня 2021 року, як за вислугу років в розмірі 82% грошового забезпечення в сумі 18540 гривень (а.с.47-49).

Надані чеки про сплату комунальних послуг на підтвердження спільного побуту ОСОБА_2 разом з батьком ОСОБА_1 (а.с50-61)

З наданих документів (з перекладом) вбачається, що донька заявника, ОСОБА_3 , перебуваючи за кордоном дійсно не працює, будучи за станом здоров`я здатною до трудової діяльності, оскільки навчається, та щодня відвідує в ФРН мовні курси з вивчення німецької мови, що є обов`язковою умовою для отримання прихистку (який продовжено до 04.03.2025 року) та соціальних виплат (а.с.66-80).

На підтвердження того, що ОСОБА_1 призначено по життєве медикаментозне лікування медичними препаратами, щомісячна загальна вартість яких становить 4630,46 гривень, що вбачається з наданих скріншотів (а.с.100-113), надано наступні докази на підтвердження хвороби заявника (діагноз - К92 Атеросклероз/захворювання периферичних судин МКХ-10 АМ : 167,2 Церебральний атеросклероз): медичну карту на імя ОСОБА_1 , 1949 р.н., виписки із медичної карти стаціонарного хворого за останні 2 роки із призначенням медикаментозного лікування, медичні протоколи про проведення операцій на серці в лютому 2011 році, в лютому 2013 року та в червні 2015 року в Інституті хірургії та транспланталогії АМН України, Відділу трансплантації та хірургії серця. (а.с.84-99)

Суду, надано нотаріально засвідчену заяву свідка ОСОБА_4 від 13 березня 2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 , 22.11.1950 року в письмовому вигляді були надані наступні покази по обставинам здійснення її сином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 утримання та догляду свого непрацездатного батька ОСОБА_1 (її чоловіка), та неможливості здійснення такого утримання та догляду, через постійне проживання за кордоном, донькою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стверджує ,що із заявником по справі, ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з 1976 року. Зазначає, що проживають разом із чоловіком ОСОБА_1 , їхнім сином ОСОБА_2 , його дружиною та малолітнім сином в АДРЕСА_5 . Стверджує, що в шлюбі із ОСОБА_1 у них народилося двоє дітей, донька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує на те, що її чоловік ОСОБА_1 є пенсіонером, ветераном органів внутрішніх справ і перебуває з лютого 2000 року на пенсії за 29 років вислуги, отримує пенсію розмірі 18 540 грн. Зазначає, що вона також пенсіонерка та не працює. Посилається на те, що через значне погіршення стану здоров`я її чоловіка, йому в 2011 та 2015 роках були проведені операції на серці, встановлені всерці стенти. Звертає увагу на те, що після цих операцій він потребує вартісного медикаментозного лікування та постійну підтримку медикаментами до кінця життя, вартість яких становить в останні місяці більше 7000 гривень лише на нього одного. Крім цього, стверджує, що вона сама також мала онкологічне захворювання, їй проведено операцію, зараз в стані ремісії, а відповідно вона також потребує по життєву підтримку медикаментами та лікування. Посилається на те, що враховуючи викладене, вони обидва потребують постійного рекреаційного та санаторно-курортного лікування, що також становить не менше 23 тис. грн. раз в пів року. ОСОБА_4 посилається на те, що всі ці витрати були би непосильними їм без допомоги сина ОСОБА_14 , який також живе із ними та у всьому допомагає їм та утримує. Зазначає, що кожного місяця їхній син здійснює допомогу по оплаті комунальних послуг за житло, а це більше 8000 грн., та допомагає в придбанні продуктів харчування. та, через погіршення стану здоров`я її чоловіка, на початку березня 2024 року його було повторно госпіталізовано до лікарні, де він отримував дороговартісне лікування в умовах стаціонару. Стверджує, що в зв`язку з війною РФ проти України, їхня донька ОСОБА_3 із своєю донькою (їхньою онучкою) в березні 2022 року виїхала за кордон до Федеративної Республіки Німеччина, там отримала постійний прихисток, має зареєстроване постійне місце проживання, однак вона не працює, так як навчається, а єдиним її доходом є соціальна виплата в ФРН на себе та на дитину, а тому утримувати своїх непрацездатних батьків, вона не в змозі. ОСОБА_4 вказує на те, що єдиним хто утримує її з чоловіком та доглядає є син - ОСОБА_2 , з яким вони мають спільний побут, а фінансовий дохід сина вноситься до спільного бюджету з відповідними витратами на батьків у значній мірі.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 315-319 ЦПК. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) встановлення факту не має бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок)

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив встановити факт, що ОСОБА_2 , є єдиною особою, яка відповідно до закону зобов`язана утримувати та утримує свого непрацездатного батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом ІІ групи, та потребує такого утримання, у зв`язку із неможливістю здійснення такого утримання ОСОБА_3 , яка є донькою ОСОБА_1 , через її постійне місце проживанням за кордоном.

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та йому встановлена ІІ група інвалідності. Заявник проживає разом зі своєю дружиною, ОСОБА_4 , яка також є пенсіонером, а також зі своїм сином ОСОБА_2 та його сім`єю.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 є двоє дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; однак, остання, у зв`язку зі збройною агресією рф проти України ще в березні 2022 року виїхала до Федеративної Республіки Німеччина разом зі своєю малолітньою донькою, де й перебуває по цей час.

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України (статті 202-206).

Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

В постанові ОП Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц, висловлено правовий висновок про те, що при встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що через значне погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , перенесення інфарктів, йому в 2011 та 2015 роках в Інституті хірургії та транспланталогії АМН України відділу трансплантації та хірургії серця були проведені операції на серці, встановлені в серці стенти. Після цих операцій заявник потребує дорого вартісного медикаментозного лікування та постійної підтримки медикаментами до кінця життя.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Наведене свідчить про те, що заявник потребує постійного утримання, як непрацездатна пенсійна особа з інвалідністю. Разом з цим, судом вбачається, що таке утримання у відповідності до закону зобов`язаний здійснювати син заявника - ОСОБА_2 , з підстав того, що інша дитина заявника - ОСОБА_3 , перебуває за кордоном, не працює у зв`язку з навчанням, та разом з цим, має на утриманні малолітню дитину, тому відповідно не має можливості здійснювати утримання непрацездатного батька - ОСОБА_15 . Тобто, постійним джерелом засобів для існування для заявника є допомога з боку сина, ОСОБА_2 , на утриманні якого він перебуває, оскільки, заявник і його син, проживають разом однією родиною, ведуть спільний побут, фактично дохід ОСОБА_2 вноситься в спільний бюджет та витрачається як на сплату комунальних послуг, так і на придбання одягу, продуктів харчування, ліків для батьків.

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено.

Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, напряму впливає на його права й обов"язки та інтереси особи похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду і утримання.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Враховуючи вищевикладене, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у цивільній справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, відповідно до вимог ст. 294 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 228-229, 258, 263-268, 293, 294, 315, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, проживаючий в АДРЕСА_6 являється єдиною особою яка, відповідно до закону зобов`язаний утримувати та утримує непрацездатного батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого в АДРЕСА_6 , інваліда ІІ групи, за відсутності інших утриманців, за неможливістю утримувати свого непрацездатного батька ОСОБА_1 донькою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживаючої за кордоном в АДРЕСА_3 .

В решта частині заявлених вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішеннясуду, строк на апеляційне оскарження обчислюється протягом вказаного строку, з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.03.2024 року.

Суддя Слободян Г.М.