Справа № 457/323/24
провадження №2-о/457/30/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області із вищевказаною заявою, в якій просив суд встановити факт свого перебування на утриманні батька-військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заява мотивована тим, що він являється сином загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 . Згідно з витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.04.2022 №144 ОСОБА_5 був призваний на військову службу в Збройні Сили України. В період з 09.06.2022 по 25.06.2022, з 31.08.2022 по 14.09.2022 брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою від 19.11.2022 №3724. 13.09.2022 внаслідок військових дій, загинув військовослужбовець ОСОБА_5 в Херсонській області, Бериславський район, село Безіменне, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 . На момент загибелі батька, йому виповнилось вісімнадцять років, однак, після досягнення повноліття він продовжував перебувати на утриманні батька. Заявник був єдиним сином загиблого. Дружини та інших осіб на утриманні ОСОБА_6 не було. Встановлення факту його перебування на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 необхідне заявнику для реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу. Поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Заявник подав заяву, про розгляд справи без його участі та участі його представника.

Заінтересована особа до суду не з`явилась, відзив на позов не подала, про причини неявки не повідомила.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , являється сином загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.04.2022 №144 ОСОБА_5 був призваний на військову службу в Збройні Сили України. В період з 09.06.2022 по 25.06.2022, з 31.08.2022 по 14.09.2022 брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою від 19.11.2022 №3724.

13.09.2022 внаслідок військових дій, загинув військовослужбовець ОСОБА_5 в Херсонській області, Бериславський район, село Безіменне, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 .

На момент загибелі батька, синові ОСОБА_7 виповнилось вісімнадцять років, однак, після досягнення повноліття він продовжував перебувати на утриманні батька. ОСОБА_3 був єдиним сином загиблого. Дружини та інших осіб на утриманні ОСОБА_6 не було.

06.05.2008 батьки ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_5 розлучилися. Після розлучення, син ОСОБА_3 фактично проживав з батьком ОСОБА_10 та перебував на фінансовому та матеріальному забезпеченні свого батька, що не заперечується матір`ю ОСОБА_9 її заявою від 12.04.2023.

Також, факт матеріального забезпечення сина підтверджується й значною кількістю постійних грошових переказів на особистий рахунок ОСОБА_8 батьком, виписки по рахунку долучено до заяви.

Після досягнення повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) ОСОБА_3 продовжував фактично проживати з батьком, вів господарство та доглядав за квартирою, в період несення батьком служби.

ОСОБА_3 являється студентом денної форми навчання Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка, що підтверджується довідкою від 09.01.2023 № 116 та студентським квитком.

З 01.02.2023 ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області і отримує пенсію у разі втрати годувальника, що підтверджується довідкою про доходи №961943, виданою пенсіонеру ОСОБА_7 .

Отже, за наведених обставин дійсно вбачається факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував на утриманні батька-військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦПК України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 (далі - Постанова №168).

Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, одним із яких є встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Пунктом 2 Постанови №168 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.1 цієї постанови (тобто, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії України), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Аналогічне за змістом положення містить означений пункт Постанови №168 в редакції станом на момент розгляду справи.

В свою чергу, нормою ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у пп.1-3 п.2 ст.16 цього Закону (тобто зокрема у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби), право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно тієї ж норми ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у пп.1-3 п.2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За змістом ст.ст.76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення, ґрунтуючи своє рішення на наступному.

Так, за загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії, відшкодування шкоди чи отримання грошової допомоги тощо. Факт перебування особи на утриманні померлого має місце за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю (заявнику), була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Наведений вище правовий висновок та аналогічні йому викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №210/2422/16-ц, від 22 травня 2019 року по справі №520/6518/17, від 22 жовтня 2020 року по справі №210/343/19, від 13 січня 2021 року по справі №592/17552/18, від 27 січня 2021 року по справі №584/1166/15-ц, підстави для відступу від якого відсутні.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що допомога, яка надавалась ОСОБА_11 батьком за життя, була для нього постійним і основним засобом для існування, між ними існував тісний родинний та сімейний зв`язок, вони були пов`язані спільним побутом, спільно вели господарство, мали спільний бюджет та несли спільні витрати, вони мали взаємні права та обов`язки, тому суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо.

У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п.2 Постанови №168, ст.ст.2, 4, 7, 19, 23, 76-81, 89, 95, 211, 247, 258, 259, 263 265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утриманні батька-військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Марчук