Справа № 522/1700/24-Е
Провадження № 2/522/3241/24
УХВАЛА

11 березня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків поданої позовної заяви, а саме: для надання, з метою підтвердження підсудності даної справи Приморському районному суду м. Одеси, копій усіх заповнених сторінок паспорта ОСОБА_2 , оскільки позивачем до позовної заяви долучено лише копії 1, 2 та 10,11 сторінок паспорта відповідача серії НОМЕР_1 , при цьому копій інших сторінок паспорта останнього не надано, а у позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви, в тому числі паспорт відповідача, знаходяться у неї і та в разі необхідності будуть надані суду.

На виконання вимог указаної ухвали, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ігнатов Є. Є., подано до суду заяву, в якій вона зазначає, що на підтвердження останньої відомої адреси проживання відповідача ( АДРЕСА_1 ) вона надала копії паспорта ОСОБА_2 , які були наявні у неї. Крім того зазначила, що ця адреса є адресою спільного проживання сторін як подружжя.

Оцінивши доводи, викладені у заяві на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд дійшов висновку наступного висновку.

Згідно зі статтею 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 27 ЦПК України позов про розірвання шлюбу на загальних підставах може подаватись за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача. У випадку, якщо на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або відповідача позов про розірвання шлюбу може пред`являтись за домовленістю між подружжям.

Звертаючись з даним позовом до Приморського районного суду м. Одеси, позивач у позовній заяві зазначає адресу відповідача: АДРЕСА_1 , та посилається на те, що територіальна підсудність справ Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим визначена для розгляду Приморським районним судом м. Одеси відповідно до розпорядження голови Верховного Суду № 36/0/9-22 від 05.07.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (суди Автономної Республіки Крим та м. Севастополя)".

Проте, як слідує з відповіді № 436135 від 06.02.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити не вдалося.

Частиною 9 статті 28 ЦПК України визначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Отже, з аналізу указаної процесуальної норми слідує, що для визначення підсудності має значення, зокрема, саме останнє відоме зареєстроване місце проживання або перебування відповідача.

На підтвердження останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача позивачем до позовної заяви долучено копії 1, 2 та 10,11 сторінок паспорта відповідача серії НОМЕР_1 з відміткою реєстрації його місця проживання від 11.01.1994 за адресою: АДРЕСА_1 (Другий Ливадійський відділ Ялтинського міського управління).

При цьому ОСОБА_1 у позовній заяві указувала, що оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви, в тому числі паспорт відповідача, знаходяться у неї та в разі необхідності будуть надані до суду.

Відповідно до статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Отже, засвідчити відповідність копії документа його оригіналу особа може лише при наявності в неї оригіналу такого документа.

Однак, як слідує із заяви позивача, поданої на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, в неї були наявні лише копії паспорта відповідача, які були подані до суду.

Отже, позивачем не надано належним чином засідчених копій усіх заповнених сторінок паспорта відповідача, при цьому копії окремих сторінок паспорта відповідача, додані до позовної заяви, також не можуть вважатися належним чином засвідченими, оскільки їх засвідчено без наявності оригіналу такого документа, тоді як позивачем указано, що такий оригінал у неї наявний.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається

Відтак, копії окремих сторінок паспорта відповідача з відміткою про його реєстрацію не можуть бути прийняті судом як належний доказ підсудності справи Приморському районному суду м. Одеси.

Інших доказів на підтвердження підсудності даної справи Приморському районному суду м. Одеси матеріали справи не містять.

При цьому посилання позивача у заяві на виконання вимог ухвали суду на те, що адреса: АДРЕСА_1 , є адресою спільного проживання сторін як подружжя, не свідчить про підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси, оскільки значення в такому випадку має саме зареєстроване або останнє відоме зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача на території, на яку поширюється юрисдикція цього суду.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач не позбавлена права на звернення до суду із такою позовною заявою за своїм зареєстрованим місцем проживання у порядку ч. 2 ст. 28 ЦПК України з обґрунтуванням та наданням доказів у підтвердження наявності обставин, передбачених ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки позивачем недоліки позовної заяви не усунуто та не надано доказів у підтвердження підсудності даної справи Приморському районному суду м. Одеси, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Разом з тим, суд зазначає, що ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище слідує, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА