Номер провадження: 2/205/404/2024
05 лютого 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя у зв`язку із смертю другого подружжя,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі Позивачі) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя у зв`язку із смертю другого подружжя.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який залишив на її ім`я, ОСОБА_1 , заповіт 10.10.2005 року, посвідчений Приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Чичековою О.А. Відповідно до заповіту чоловік заповідав дружині все свої майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті.
18.02.2021 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого чоловіка ОСОБА_3 . Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А. на підставі заяви від 18.02.2021 року було заведено спадкову справу № 6/2021, номер у Спадковому реєстрі № 67225250, до майна померлого ОСОБА_3 , який до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 24.02.2022 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивачем не отримано.
Далі позивач зазначає, що в період з 24.02.2022 року по 18.03.2022 року під час вторгнення російської федерації в Україну та активних бойових дій, вона була змушена покинути місто Маріуполь.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач вимушена звернутись до суду та просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,1 кв.м, житловою площею 47,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також, визнати, за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину автомобіля «Ford Fusion Comfort», 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 1/2 частину вищевказаного автомобіля у спільному майні подружжя у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві позивач зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 23.07.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського Жовтневого районного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 487 та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.07.2002 року.
Також матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 на праві власності належить транспортний засіб «Ford Fusion Comfort», 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 01.12.2010 року.
Судом також встановлено, що 10.10.2005 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений Приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 6602, згідно якого він заповідав все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належать йому на момент смерті, своїй дружині ОСОБА_1 .
Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 16.02.2021 року.
Матеріалами справи підтверджено, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 18.02.2021 року звернулася до Приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чичекової О.А. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також, матеріалами справи підтверджено, що Приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А. на підставі заяви позивача від 18.02.2021 року за № 10 заведено спадкову справу за № 6/2021, номер у Спадковому реєстрі № 67225250, до майна померлого ОСОБА_3 , який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.02.2021 року за № 63610674.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2023 року, право власності на спадковий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не зареєстровано, що підтверджується інформаційною довідкою № 347408927 від 21.09.2023 року.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем ОСОБА_1 було зроблено запит до Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо оформлення спадкових прав, та отримано відповідь, в якій зазначалось, що Приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чичекова О.А. на підставі поданої нею заяви від 07.02.2023 року зупинила нотаріальну діяльність на період дії воєнного стану. Документи нотаріального діловодства та архіву Приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чичекової О.А. до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування її робочого місця, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо.
Таким чином, у позивача відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки Приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чичекова О.А. зупинила свою нотаріальну діяльність на період дії воєнного стану.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 р., № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Законом України від 21.04.2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» було внесено зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Зокрема, згідно із п.7 ст.1(1) Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 30 листопада 2022 року № 280 було внесено зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 та затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 листопада 2022 року. Так, зокрема, до вказаного переліку належить Маріупольська міська територіальна громада.
Як зазначалось вище, позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, однак не має змоги реалізувати своє право на спадщину внаслідок тимчасової окупації м. Маріуполь з боку російської федерації.
Відтак суд доходить висновку про відсутність у позивача можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину внаслідок чого його цивільне право підлягає захисту саме у судовому порядку.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України.
Положеннями частини 1 статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
При вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд застосовує правила глави 85 ЦК України та враховує, що заповідач, зокрема, має право: 1) призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК України); 2) без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині; у разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність (частини друга, третя, четверта статті 1235 ЦК України);
Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Таким чином, спадкування за заповітом є пріоритетним по відношенню до спадкування за законом. За умови якщо спадкодавець склав заповіт на все своє майно, то спадкування за законом не відбувається, а спадщину можуть набути виключно особи визначені заповітом.
В даному випадку судом встановлено, що заповіт було складено заповідачем саме на ім`я позивача по справі. Доказів того, що відповідач має право на обов`язкову частку у спадщині, або доказів визнання недійсним такого заповіту суду не подано.
А відтак саме позивач має право на отримання в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 речових прав на майно, що залишилось після смерті такої особи.
Суд також зазначає, що у справах даної категорії належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
Аналогічна правова позиція викладена 19.01.2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи№ 280/4/18, провадження № 61-403св19 (ЄДРСРУ № 102765474).
В даному випадку предметом спору у цій справі є визнання права на спадкове майно, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Оскільки суду доведено, що саме відповідач звернувся до органу нотаріату із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із чим суд вважає, що вказаний позов заявлено до належного відповідача.
Доказів наявності інших спадкоємців судом не здобуто.
Судом було встановлено, що за життя спадкодавець набув право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортний засіб «Ford Fusion Comfort», 2006 року випуску.
Так, згідно до статті 24 КпШС України, що була чинною на момент набуття права на вказане домоволодіння, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.
Отже, оскільки право власності на будинок виникло у спадкодавця на підставі договору дарування, то таке майно слід вважати його особистою приватною власністю.
Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.
Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
З аналізу наведених норм матеріального закону вбачається, що право власності спадкодавця на нерухоме майно є саме тим правом, яке переходить спадкоємцеві в разі відкриття спадщини, однак до спадкоємця може перейти право тільки на те майно, яке належало спадкодавцеві на підставі діючого законодавства.
З урахуванням викладених обставин та вказаних вимог законодавства, суд доходить висновку, що оскільки право власності на зазначене вище нерухоме майно виникло у спадкодавця на підставі та в порядку матеріального закону, який був чинний на час набуття такого права, то таке майно входить до спадкової маси, що утворилась після смерті такого власника, а відтак може бути успадковане.
Також суд вказує, що і речове право на вказаний транспортний засіб було набуто спадкодавцем у період перебування у шлюбі із позивачем, а відтак таке майно має усі ознаки спільного сумісного майна подружжя.
Так відповідно до статті 28 КпШС України, що була чинною на момент набуття права на вказане майно, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.
Також у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними відповідно до статей 370, 372 ЦК.
В даному випадку будь-яких доказів наявності договору між співвласниками спірного автомобіля щодо зміни розміру їх часток у праві спільної сумісної власності суду не надано, а відтак суд вважає, що частка спадкодавця у такому майні дорівнює , яка і має входити до обсягу спадкової маси.
Отже, враховуючи, що спірне домоволодіння та частина транспортного засобу належали спадкодавцю ОСОБА_3 , однак, з об`єктивних причин позивач не має можливості оформити на нього право власності в порядку спадкування за заповітом, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання за нею права власності на вказане майно в порядку спадкування за заповітом.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Також, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 3 220 грн. 90 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,19,81,131,223,259,263-265,272-273 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя у зв`язку із смертю другого подружжя, - задовольнити у повному обсязі.
2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППН: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,1 кв.м, житловою площею 47,4 кв.м., що складається із житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. а-1, погрібу літ. а/п, ганку літ. а-1, гаражу літ. В-1, сараю літ. В/м, огорожі №1, вимощення І, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППН: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/2 частку транспортного засобу «Ford Fusion Comfort», 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 ,в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
4. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППН: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/2 частку транспортного засобу «Ford Fusion Comfort», 2006 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , в спільному майні подружжя у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
5. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППН: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 )) судовий збір у розмірі 3 220 грн. 90 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.