Справа № 214/8767/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 березня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Ковтун Н.Г.

за участю секретаря - Фартушної Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/8767/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,-

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2023 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява від ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» та просить стягнути з ОСОБА_1 . Нараховані за період з 30.09.2020 по 30.09.2023 відповідно до ст. 625 ЦК України на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов?язаннями за кредитним договором № від 21.12.2006 інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 30.09.2020 по 30.09.2023 у розмірі 85263,51 грн, а також судовий збіру розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.12.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

У зв?язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов?язань за кредитним договром ПАТ «УкрСиббанк» у 2010 звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №2-700/10 від 28.10.2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № від 21.12.2006 в сумі 149267,24 грн, судові витрати в сумі 1612,67 грн. Всього 150879,91 грн.

11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступником ПАТ «УкрСиббанк») та ТОВ «ФУ «ЄФКР», відповідно до вимог чинного законодавства, за результатами відкритих рогів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-03-26-000011-b від 17.04.2019, був укладений договір №1370/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 року відбулася заміна кредитора у зобов?язанні шляхом відступлення ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором № від 21.12.2006 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.09.2020 у справі №214/363/20 задоволено заяву про заміну стягувача № справі №2-700/10.

Таким чином, враховуючи, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2010 стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 149267,24 грн і така заборгованість боржником не сплачена на дату подання позову, позивач очікує отримати компенсацію за невиконання зобов?язання.

Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за зареєстрованим місцем проживання, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Положеннями ч. 13 ст.7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.12.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

У зв?язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов?язань за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» у 2010 звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №2-700/10 від 28.10.2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № від 21.12.2006 в сумі 149267,24 грн, судові витрати в сумі 1612,67 грн. Всього 150879,91 грн.

11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступником ПАТ «УкрСиббанк») та ТОВ «ФУ «ЄФКР», відповідно до вимог чинного законодавства, за результатами відкритих рогів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-03-26-000011-b від 17.04.2019, був укладений договір №1370/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 року відбулася заміна кредитора у зобов?язанні шляхом відступлення ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором № від 21.12.2006 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.09.2020 у справі №214/363/20 задоволено заяву про заміну стягувача № справі №2-700/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме замінено ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ`ФУ «ЄФКР».

Таким чином, враховуючи, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2010 стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 149267,24 грн і така заборгованість боржником не сплачена на дату подання позову, позивач звернувся до суду для отримання компенсацію за невиконання зобов?язання.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За правилами ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зазначено, що: "у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань".

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі № 361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц зроблено висновок, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

З огляду на викладені висновки Верховного Суду, які відповідно ч. 4 ст.263 ЦПК України враховуються судом щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення у вигляді сплати штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.

Наявність рішення про стягнення боргу за кредитним договором не припиняє правовідносин сторін кредитного договору за весь період його невиконання і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України за увесь час прострочення боржника.

Для цілей правового регулювання зобов`язальних відносин та відповідальності за порушення зобов`язань юридичне значення має саме момент виконання такого обов`язку боржником.

Ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів за договором лише підтверджує дійсне існування обов`язку боржника зі сплати боргу кредитору, його безспірність та надає цьому обов`язку безпосередньо примусового характеру.

Частина друга статті 11 ЦК України визначає, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, за наявності прямої вказівки про це в законі.

За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Наявність судового рішення про стягнення заборгованості свідчить про настання строку виконання зобов`язання за тією вимогою, яку задоволено судом, та наявність обов`язку боржника сплатити відповідну заборгованість.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 1137,86 грн (3% за період з 30.09.2020 по 31.12.2020)=149267,24 грн (сума заборгованості знідно рішення суду) х3%х93 (кількість днів прострочення у періоді):366 (кількість днів у році); 12305,35 грн (3% за період з 01.01.2021 по 30.09.2023)=149267,24 грн (сума заборгованості знідно рішення суду) х3%х1003 (кількість днів прострочення у періоді):365 (кількість днів у році).

Провівши обрахунки, судом встановлено, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати, розраховані за період з 30.09.2020 року по 30.09.2023 року, які складають 71820, 30 грн.

Судом встановлено, що вищевказане рішення суду відповідач не виконав, заборгованість не виплатив, протилежного останнім жодними доказами спростовано не було.

Відповідачем не надано доказів щодо спростування заявленої суми заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідачем не виконується рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2010, яким вже було задоволено позовні вимоги, позивач не позбавлений права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум за невиконання відповідачем судового рішення, яке набрало законної сили, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 85263,51 грн. підлягають задоволенню.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача у позовній заяві, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2684,00 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» нараховані за період з 30.09.2020 по 30.09.2023 відповідно до ст. 635 ЦК України на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями за кредитним договором № від 21.12.2006 року підтвердженими рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №2-700/10 від 28.10.2010 року, інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 30.09.2020 по 30.09.2023 у розмірі 85 263 (вісімдесят п`ять тисяч двісті шістдесят три) грн 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» понесені судові витрати у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.

Рішення набирає законної після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», , адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, 40х.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Ковтун