Справа № 466/375/21
Провадження № 2/466/101/24
У Х В А Л А

22 березня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Климочко-Павляк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» про захист прав споживача, визнання недійсним договору, -

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» про захист прав споживача, визнання недійсним договору.

16.03.2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Шкромиди Юрія Вікторовича про залишення позовної заяви без розгляду у випадку несплати позивачем судового збору, в межах строку для усунення недоліків.

В обґрунтування клопотання вказує на те, що до позовної заяви позивачем не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Спеціальний Закон України «Про споживче кредитування» не встановлює пільг щодо сплати судового збору.

Кредитний договір укладений між сторонами на строк до одного місяця, тому він не є договором споживчого кредитування, а позивач не звільнений від сплати судового збору.

Станом на дату укладення кредитного договору №11.08.2020-100001504 від 11.08.2020 року, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» викладена в наступній редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

З дати набрання чинності спеціального Закону України «Про споживче кредитування», а саме з 10.06.2017 року, відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулюються спеціальним Законом України «Про споживче кредитування», а не Законом Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 1, ч. 2, ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», цей Закон не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

Відповідно до п. 8.1. кредитного договору, цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє протягом 28 днів, тобто укладений на строк до одного місяця.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору №11.08.2020-100001504 від 11.08.2020 року, кредит надається для використання позичальнику на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника, що виключає можливість віднесення його до споживчого, так як відповідно до підп. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У п. 1.2 кредитного договору сторони погодили, що Кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Правовідносини за кредитним договором №11.08.2020-100001504 від 11.08.2020 року не є правовідносинами споживчого кредитування, а спір не є спором про захист прав споживачів, оскільки договір не є договором про надання споживчого кредиту, послуги, які були надані, не є послугами споживчого кредитування, а позивач не є споживачем і не користується правами споживача, в тому числі і на захист прав споживача, тобто звернувся до суду не за захистом своїх прав споживача, а за захистом своїх прав як сторони цивільного договору.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати», оскільки стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», статтею 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до п. 22 абз. 1 ст. ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з ч. 2 ст. 261 ЦПК України, ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 260-261 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Шкромиди Юрія Вікторовича про залишення позовної заяви без розгляду у випадку несплати позивачем судового збору, в межах строку для усунення недоліків - відмовити.

Копію ухвали направити особі, яка подала клопотання.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: О. Ф. Федорова