Провадження №6/760/343/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» про заміну сторонни виконавчого провадженнч її правонаступником в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Представник ТОВ «ФК Форт» - Семченкова Н.С. звернулась до Солом`янського районного судцу м. Києва із заявою про заміну сторонни виконавчого провадження її правонаступником, в якій він просить змінити стягувача ТОВ «ФК «Інвест Хаус» його правонаступником - ТОВ «ФК Форт» у справі №760/14632/15-ц.

В обґрунтування заяви покликається на те, що 24 червня 2019 року Солом?янський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі №760/14632/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № 25/П/36/2007-840 від 22 березня 2007 рпоку з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «НАДРА».

15 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL2N79276В272, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов?язаннями передбаченими кредитним договором №625/П/36/2007-840 віл 22 березня 2007 року, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус».

Ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2020 року було замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвест Хаус» у справі №760/14632/15-ц.

На підставі виданого, на виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржника приватний виконавець Ярошенко Костянтин Юрійович завершив виконавче провадження №63279882.

05 листопада 2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК Форт» укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов?язаннями передбаченими кредитним договором №25/П/36/2007-840 від 22 березня 2007 року, перейшло до ТОВ «ФК Форт».

На підставі вищевикладеного просила замінити вибулого стягувача у виконавчому провадженні на його правонаступника - ТОВ «ФК Форт., а справу - розглянути без участі заявника.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання, призначене на 22 лютого 2024 року, не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №25/П/36/2007-840 від 22 березня 2007 року в сумі 14407,27 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 07 липня 2015 року еквівалентно 306383,52 грн. Стягнцуто з ОСОБА_1 на користь держави 3063,83 грн судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2020 року замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» з примусового виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від24 травня 2015 року по справі №760/14632/15-ц на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року видано дублікат виконавчого листа у справі №760/14632/15-ц, виданий Солом?янським районним судом м. Києва з примусового виконання рішення суду від 24 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ КБ «Надра», заборгованості за кредитним договором №25/П/36/2007-840 від 22 березня 2007 року в сумі 14407,27 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 07 липня 2015 року еквівалентно 306383,52 грн.

05 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК Форт» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав.

Пунктом 1 вищезазначеного договору передбачено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор/первісний заставодержатель відступає новому кредитору/новому заставодержателю належні первісному Кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги та майнові права первісного кредитора до позичальників, заставодавців та поручителів, які виникають у нового кредитора у зв?язку із набуттям прав на умовах цього договору зазначених у додатках (№l-13) до цього договору, які є невід?ємною частиною цього договору (надалі за текстом - «боржники»), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов?язки боржників (надалі за текстом - «права вимоги»), за кредитними договорами (договорами про надання кредиту), договорами поруки, договорами застави та всіма іншими похідними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатках (№l-13) до цього договору (надалі за текстом - «основні договори»). Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до додатку №2 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав. Від 05 листопада 2020 року банк відступив новому кредитору права вимоги, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №25/П/36/2007-840 від 22 березня 2007 року.

Представник ТОВ «ФК Форт», звернувшись до суду з указаною заявою, просить змінити стягувача ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на правонаступника - ТОВ «ФК Форт» у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Солом`янський районним судом м. Києва у справі №760/14632/15-ц.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі №34/425 (провадження №12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15 вересня 2021 року у справі №727/9430/13-ц, щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 (провадження №12-48гс20, пункти 74-75) та від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14 (провадження №12-39гс20, пункт 6.18).

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 (провадження №12-48гс20), пункти 73-75), оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку норми статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з нормами статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Отже, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Якщо виконавче провадження не закінчено, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Такий висновок про застосування статті 442 ЦПК України викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21).

Отже, ураховуючи наведене, для вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження, в якому ставиться таке питання.

Звертаючись до суду із заявою, заявник просить суд замінити стягувача у виконавчому провадженні.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Разом із тим суд звертає увагу, що реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21).

Враховуючи, що до заяви про заміну сторони виконавчого провадження не додано доказів, які б підтверджували, що виконавчий лист пред`являвся до виконання та виконавче провадження відкрито, або відновлено, або виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу і при цьому не пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд позбавлений можливості вирішити питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

За таких обставин, у задоволенні заяви ТОВ «ФК Форт» про заміну стягувача його правонаступником необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 261, 442 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» про заміну сторонни виконавчого провадженнч її правонаступником в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова