Справа № 303/4192/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2023 року про відмову у видачі судового наказу у складі судді Заболотного А.М., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,-

встановив:

У травні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу з підстав п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, оскільки заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Не погодившись із вказаною ухвалою, товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у видачі судового наказу, оскільки статтею 163 ЦПК України не передбачено надання до заяви про видачу судового наказу документу, який би підтверджував право власності споживача на об`єкт нерухомого майна. У даному випадку заявник не посилався на підтвердження обставин, що стосуються права власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , чи встановлення факту проживання за вказаною адресою, а вказував на наявність обов`язку боржника, який фактично користується послугами за вказаною адресою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Баняс В.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на її законність та обгрунтованість. Зокрема, вказує на те, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Окрім того, зазначає, що у зв`язку із продажем частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з кінця грудня 2015 року боржник ОСОБА_1 не отримує послуги з постачання електричної енергії за вказаною адресою.

У відповіді на відзив представник товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Також представником стягувача додано додаткові документи до суду апеляційної інстанції.

При цьому, додані до відповіді на відзив документи не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги, оскільки вказані докази на момент подачі заяви про видачу судового наказу стягувачем не подавались до суду першої інстанції, і стягувач не навів об`єктивних причин, які перешкодили подати йому зазначені докази у встановлений законом строк.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що боржник проживає за іншою адресою, ніж вказано в заяві про видачу судового наказу; відсутні відомості, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 чи факт проживання у такій боржника в період виникнення заявленого розміру заборгованості, а саме з червня 2022 року по квітень 2023 року, а тому заявником не надано доказів, якими він обґрунтовує обставини та на яких ґрунтуються його вимоги, а відтак у видачі судового наказу слід відмовити.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд з огляду на наступне.

Наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Згідно із частиною 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України (ст. 165 ч. 1 п. 1 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У заяві про видачу судового наказу стягувач зазначає, що ОСОБА_1 отримує електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви додано роздруківку публічного договору про постачання електричної енергії, загальну картку споживача ОСОБА_1 за вищевказаною адресою.

Судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_1 .

Натомість, згідно з отриманої судом відповіді Страбичівського старостинського округу Горондівської сільської ради Мукачівського району встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрований і не проживає. Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Зважаючи на спрощений порядок розгляду вимог у наказному провадженні і відсутність у боржника можливості заперечувати проти таких вимог на стадії їх розгляду судом, заява про видачу судового наказу та додані до неї документи мають містити вичерпні відомості про підстави та час виникнення у заявника права вимоги, а також її розмір.

Однак, заявником не надано належних та переконливих доказів на підтвердження того, що боржник є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 або є власником будинку.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування скасування не має.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 березня 2024 року.

Головуючий

Судді: