Провадження № 2/679/105/2024
Справа № 679/1582/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якій позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час його навчання у розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача щомісячно.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що у сторін у шлюбі, який розірвано 23.09.2014, народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син залишився проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. До набуття сином повноліття відповідач за судовим рішенням сплачував аліменти в розмірі частки своїх доходів щомісячно. На теперішній час син є повнолітнім та навчається у технікуму в Польщі на денній формі навчання, у зв`язку із чим не має змоги влаштуватися на роботу, потребує матеріальної допомоги для забезпечення належного рівня життя. Зокрема, вартість навчання складає 750 злотих щомісячно, оренда квартири складає 900 злотих на місяць, комунальні послуги - 200 злотих. У зв`язку з чим, керуючись ст. ст. 182, 183, 199-201 СК України, позивачка просить суд задовольнити позовні вимоги. Також позивачка просила стягнути 6000 грн. судових витрат - адвокатських послуг.

30.11.2023 судом на адресу відділу адміністративних послуг виконкому міської ради направлено запит щодо місця реєстрації відповідача.

04.12.2023 до суду надійшла відповідь, згідно з якою відповідач зареєстрований за адресою, вказаною у позові.

11.12.2023 від представника позивача надійшла уточнена позовна заява.

13.12.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін повідомлені належним чином.

В подальшому відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки син ОСОБА_3 у зв*язку з навчанням проживає окремо від позивачки у Польщі, а тому позивачка не має права на звернення до суду з даним позовом. Крім того, відповідач добровільно надсилає синові 1100 злотих на місяць, що приблизно становить 1/6 частку його заробітку. Також у відповідача на утриманні знаходиться матір похилого віку - пенсіонерка та інвалід ІІ групи, яка потребує лікування, операційного втручання тощо.

Представник позивача надала відповідь на відзив, в якому підтримала позовні вимоги та заперечувала пояснення відповідача. Так, у відповіді на відзив вказано, що ОСОБА_3 зареєстрований та постійно проживає з позивачкою у м.Нетішин, в Польщі знаходиться у зв*язку з навчанням, де винаймає житло. Позивачка заперечує існування домовленостей між сином та відповідачем щодо добровільного надання матеріальної допомоги, оскільки така допомога не є системною, мінливою. Також сторона позивача вказує, що матір відповідача є пенсіонером, колишнім працівником ХАЕС, отримує достойну пенсію, з ним не проживає, а мешкає разом зі своєю дочкою. Відповідач здоровий, працевлаштований, має високий дохід та може сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі.

Третя особа ОСОБА_3 надіслав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Від сторін до суду не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.12.2005 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-14), є сторони у справі (а.с.4).

Рішенням суду від 23.09.2014 шлюб між сторонами розірвано (а.с.5).

З довідки від 03.11.2022 року за №716/2022, виданої Приватним технікумом професійного вдосконалення у Кєльцах ім. Військових Миротворчих Сил ООН, вбачається, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у вказаному освітньому закладі з 01.09.2022 по 31.08.2027, місячна вартість навчання складає 750 злотих (а.с.7-8).

Згідно з договором оренди житла від 21.06.2023 ОСОБА_3 винаймає жиле приміщення за 900 злотих на місяць, а також окремо сплачує комунальні послуги (а.с.9-12).

Як вбачається з копій квитанцій позивачка регулярно пересилає грошові кошти синові (а.с.15-19).

Сума заробітної плати відповідача за період з січня 2022 по листопад 2023 склала 1526886,37 грн., з якої були сплачені аліменти на користь ОСОБА_1 в загальному розмірі - 304258,41 грн. (а.с.37).

З копій квитанції також вбачається, що відповідач добровільно оказував матеріальну допомогу на утримання свого сина (а.с.38-39).

Матір відповідача є особою похилого віку, пенсіонером, інвалідом ІІ групи, потребує лікування, зокрема, у червні 2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с.40-43).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка зареєстрована разом з сином, який у зв*язку з навчанням тимчасово перебуває у Польщі, де винаймає житло. Тому, на переконання суду, позивачка має право на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Із матеріалів справи вбачається, що повнолітній син відповідача навчається за денною формою здобуття освіти.

Отже, повнолітній ОСОБА_3 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки не має змоги влаштуватися на роботу, зокрема, потребує матеріальної допомоги для проживання за місцем навчання, оплати навчання, проїзду тощо, тобто для забезпечення належного рівня життя.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки відповідач будь-яких відомостей про свій стан здоров`я суду не надав, працевлаштований, має достойний дохід, суд вважає, що він може надавати допомогу своїй повнолітній дитині. Крім того, як вказує сам відповідач приблизний розмір матеріальної допомоги, яку він надає добровільно складає 1/6 частку його зарплати.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач також має матір похилого віку, пенсіонерку, інваліда ІІ групи, яка потребує лікування та догляду. Крім того, син вже є повнолітньою особою, позивачка також зобов*язана матеріально допомагати своїй дитині.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд має прийняти до уваги вказані обставини.

На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_3 продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, необхідно дійти висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, що забезпечить дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з викладеним, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 687,10 грн. (1073,60 грн х 64/100).

Жодних доказів щодо витрат позивачки на правову допомогу суду не надано, тому це питання суд не вирішує.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 191, 199, 200, 201 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 76-80, 89, 141, 142, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця с.Маків Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 29.11.2023 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення останнім 23 років.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця с.Маків Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у дохід держави судовий збір у сумі 687,10 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його підписання.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М.Томілін