Житомирський апеляційний суд
Справа №291/206/23 Головуючий у 1-й інст. Митюк О.В.
Категорія 23 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №291/206/23 за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Ружинський» про розірвання договору оренди землі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через адвоката Бойка Андрія Степановича,

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Митюк О.В. в смт Ружині,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Ружинський» (далі СВК «Ружинський»). Просила розірвати договір оренди землі від 01 вересня 2013 року б/н, укладений між Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Ружинський», як орендарем, та ОСОБА_1 , як орендодавцем, щодо передачі у строкове платне користування земельної ділянки площею 6,68 га, кадастровий номер :02:000:0244, яка розташована в адміністративних межах Ружинської селищної ради (за межами с.Топори) Бердичівського району Житомирської області.

Позов обґрунтовувала тим, що є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,68 га, кадастровий номер :02:000:0244, яка розташована в адміністративних межах Ружинської селищної ради (за межами с.Топори). 01 серпня 2013 року уклала з СВК «Ружинський» договір оренди землі б/н щодо передачі у строкове платне користування вищевказаної земельної ділянки. 28 грудня 2015 року між сторонами укладена додаткова угода про внесення змін до договору. Право оренди за СВК «Ружинський» зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 жовтня 2013 року. Договір укладений на 10 років та земельна ділянка передана для ведення товарного с/г використання. Відповідно до п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 11 509,64 грн за один рік оренди земельної ділянки, що становить 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Оплата проводиться в натуральній формі, с/г продукцією, с/г послугами, коштами. Тобто, умовами договору оренди землі передбачено поєднання трьох різних форм справляння орендної плати: натуральної, відробіткової та грошової. Визначено місце виконання зобов`язання з виплати орендної плати місце проживання орендодавця. Передача продукції та надання послуг у рахунок орендної плати оформляється відповідними актами, накладними. СВК «Ружинський» не здійснено виплату орендної плати згідно договору оренди землі за період із 2020 по 2022 роки за місцем виконання такого зобов`язання щодо сплати орендної плати в натуральній та відробітковій формі, чим порушено один із фундаментів, на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Вважає, що неналежне виконання умов договору, а саме: невиконання обов`язку зі сплати орендної плати (несвоєчасна та не в повному обсязі сплата) є порушенням умов договору та Закону України «Про оренду землі», що дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, через адвоката Бойка А.С. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що відповідач не здійснив виплату орендної плати згідно з договором оренди землі за період із 2020 по 2022 роки в натуральній та відробітковій формі, чим порушив приписи щодо обов`язковості договору. Висновки суду першої інстанції про необхідність звернення орендодавця, який бажає отримати орендну плату в натуральному вигляді, до орендаря з відповідною вимогою є помилковими та спростовуються умовами укладеного між сторонами договору оренди землі та такими, що не відповідають обставинам справи. Сторони узгодили істотні умови договору оренди землі і в них відсутній обов`язок орендодавця щодо звернення до орендаря про отримання орендної плати, а навпаки закріплений обов`язок за орендарем сплачувати орендну плату щорічно до 31 грудня. Вважає, що відповідач у справі повинен доводити у суді відсутність своєї вини у невиконанні зобов`язання за договорами оренди з виплати орендної плати або ж довести факт виконання ним даного зобов`язання. Відповідач не надав суду доказів про те, що він вживав заходів щодо виплати орендної плати за договором оренди за період із 2020 по 2022 роки, як і доказів про те, що ОСОБА_1 відмовилася прийняти належне виконання, запропоноване орендарем, а саме: отримати орендну плату за вказаний період.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач СВК «Ружинський» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що позивач отримувала орендну плату вчасно у грошовому вигляді. Будь-яких претензій щодо невиплати орендної плати у вигляді с/г продукції або с/г послуг не пред`являла. При розрахунках за оренду землі волевиявлення позивача про отримання сільськогосподарської продукції чи послуг було відсутнє. ОСОБА_1 не надала суду будь-яких доказів щодо порушення її права при розрахунках СВК «Ружинський» за оренду земельної ділянки. Крім того, матеріали справи не містять посилання на узгоджений сторонами розмір таких форм орендної плати, як натуральна та відробіткова, а лише є вказівка, що вони можуть бути визначені сторонами, оскільки передбачені Типовим договором. У зв`язку зі зміною позиції позивача, яка під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечувала про відсутність заборгованості з орендної плати, а в апеляційній скарзі зазначила, що кошти не виплачувалися взагалі, просить долучити до матеріалів справи довідку СВК «Ружинський» від 28 грудня 2023 року №192, якою підтверджується здійснення орендарем виплати ОСОБА_1 орендної плати за користування її земельною ділянкою, яка охоплює не лише спірний період.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бойко А.С. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. СВК «Ружинський» про розгляд справи повідомлений завчасно належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.100). Відповідач про причини неявки його представника суд не сповістив. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,68 га, кадастровий номер :02:000:0244, яка розташована на території Топорівської с/р Бердичівського (Ружинського) району Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 серпня 2011 року (а.с.10). Земельна ділянка успадкована позивачем після смерті її матері.

01 серпня 2013 року між СВК «Ружинський» (орендар) та ОСОБА_1 (орендодавець) укладений договір оренди землі б/н щодо передачі у строкове платне користування земельної ділянки площею 6,68 га для ведення товарного с/г виробництва на території Топорівської с/ради (а.с.47-48).

Право оренди за СВК «Ружинський» зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 жовтня 2013 року відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06 листопада 2013 року, індексний №7638947 (а.с.16).

Між ОСОБА_1 та СВК «Ружинський» 28 грудня 2015 року укладена додаткова угода про внесення змін до договору оренди землі від 21 жовтня 2013 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0244, за умовами якої пункти 8,9 договору викладені в нових редакціях (а.с.15). Так, пункт 8: «Договір укладений на 10 років до 2025 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Сторони дійшли згоди, що у разі закінчення строку дії договору до закінчення поточного виробничого циклу (дозрівання посівів та збору врожаю), строк дії даного договору продовжується до повного закінчення робіт по збору орендарем врожаю». За пунктом 9: «Орендна плата вноситься орендарем у формі і розмірі 11 509,64 грн за 1 рік оренди земельної ділянки, що становить 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Оплата проводиться в натуральній формі, с/г продукцією, с/г послугами, коштами (розмір орендної плати: грошові у гривнях із зазначенням способів внесення, натуральної перелік або частка продукції, одержаної із земельної ділянки, якісні показники продукції, місце, умови, порядок, строки поставки, відробіткової види, обсяги, строки і місце надання послуг). Попередню редакцію пунктів 8,9 вважати такою, що втратила чинність (п.3 додаткової угоди). Усі інші умови договору залишаються без змін та є обов`язковими для виконання (п.4 додаткової угоди).

У пункті 12 договору визначено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами, накладними.

Відповідно до частини першої ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частини перша та друга ст.651 ЦК України).

За положеннями ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст.1 Закону України «Про оренду землі», частина перша ст.93 ЗК України).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст.15 Закону України «Про оренду землі»).

Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати (ст.22 Закону України «Про оренду землі»).

За положеннями ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. За положеннями ст.25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

За змістом приписів частини першої ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (тобто, в разі несплати орендної плати. Пунктом 38 договору оренди землі від 01 серпня 2013 року передбачено припинення дії договору за рішенням суду за вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Водночас у пункті «д» частини першої ст.141 ЗК України передбачена така підстава припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі №183/262/17.

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 10 жовтня 2019 року в справі №293/1011/16-ц виснувала, що тлумачення пункту «д» частини першої ст.141 ЗК України, частини другої ст.651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Отже, саме систематична (два та більше випадків) несплата орендної плати або її недоплата в повному розмірі, передбачена договором, як підстава для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вже зазначалося вище, умовами договору, який виявила бажання розірвати позивач, а саме, п.9, що діє у такій редакції у спірний період із 2020 по 2022 роки передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі і розмірі 11 509,64 грн за 1 рік оренди земельної ділянки, що становить 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Оплата проводиться в натуральній формі, с/г продукцією, с/г послугами, коштами (розмір орендної плати: грошові у гривнях із зазначенням способів внесення, натуральної перелік або частка продукції, одержаної із земельної ділянки, якісні показники продукції, місце, умови, порядок, строки поставки, відробіткової види, обсяги, строки і місце надання послуг).

У постанові від 30 червня 2021 року в справі №183/2390/18 Верховний Суд зазначив, що підставою для тлумачення судом правочину є наявність спору між сторонами щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів у тексті всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір. У той же час, тлумачення не може створювати нові умови договору, а виключно роз`яснює існуючі умови угоди. Тобто, суд може постановити рішення про тлумачення змісту договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення потрібно розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.

Відтак, із точного змісту умов договору оренди землі, з урахуванням усіх розділових знаків, слідує, що орендар належним чином сплатить оренду плату в разі передачі орендодавцеві не менше 11 509,64 грн коштами або на цю суму передасть продукції чи виконає для орендодавця сільськогосподарські роботи. При цьому, визначальне значення має отримання орендодавцем в якості плати погодженої суми коштів незалежно від того, яка форма сплати орендної плати має місце, чи сплата готівки, чи виконання робіт, чи передача продукції. Так, орендар може частково сплатити кошти, частково виконати роботи та частково передати продукцію. Головне, щоб сумарна вартість таких форм виконання його зобов`язань становила не менше погодженої сторонами суми орендної плати.

Колегія судів вважає, що виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунку з орендної плати, як окремою формою розрахунку, передбаченого договором, так і їх сукупністю (наприклад, грошовою та відробітковою, або грошовою та сільськогосподарською продукцією, або грошовою, сільськогосподарською продукцією та відробітковою) не є порушенням умов договору та не несе несприятливих наслідків для орендаря, оскільки в умовах договору не конкретизований перелік натуральної продукції та її обсяг, а також не конкретизований вид відробіткової форми та його обсяг. Незалежно від форми виконання розрахунку, він повинен бути здійснений у розмірі, визначеному пунктом 9 договору оренди, та до 31 грудня кожного року оренди (п.11 договору оренди землі).

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Орендар зобов`язаний самостійно за наявності відомостей про нормативну грошову оцінку землі перераховувати розмір орендної плати.

Із наданої СВК «Ружинський» довідки від 28 грудня 2023 року №192 убачається, що у спірний період за 2020-2022 роки з ОСОБА_1 проведений розрахунок за оренду земельної ділянки наступним чином. Так, позивачу перераховано на картковий рахунок, який вона повідомила відповідачу: за 2020 рік - 04 листопада 2020 року суму 14 006,99 грн; за 2021 рік - 12 листопада 2022 року суму 14 007 грн, за 2022 рік - 22 листопада 2022 року суму 14 007 грн (а.с.98). Отже, за 2020-2022 роки з ОСОБА_1 у повному обсязі проведений розрахунок із орендної плати у грошовій формі, що не заперечено представником позивача в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, позиція ОСОБА_1 , як орендодавця, про те, що орендар не виконував свої зобов`язання зі сплати орендної плати належним чином, бо одночасно не сплачував кошти, не передавав сільськогосподарську продукцію чи не виконував сільськогосподарські роботи (послуги) є такою, що не ґрунтується на умовах договору оренди, приймаючи до уваги, крім вищевикладеного також те, що позивач кошти за оренду земельної ділянки отримувала своєчасно та матеріали справи не містять доказів того, що вона мала з приводу форми грошового розрахунку заперечення або відмовилася від отримання розрахунку в грошовій формі повністю чи частково.

Отже, у спірний період відповідач своєчасно та у належній формі сплатив позивачу орендну плату за користування її земельною ділянкою, а тому договір оренди землі з надуманих підстав розірваним бути не може.

Посилання в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду, зокрема, на постанови від 30 червня 2020 року в справі №484/3514/17, від 22 вересня 2021 року в справі №192/3236/16, від 31 липня 2020 року в справі №479/1073/18 безпідставні з огляду на відмінність обставин. У зазначених справах орендар був зобов`язаний в якості орендної плати одночасно сплатити орендодавцеві погоджену суму грошових коштів, передати погоджений розмір сільськогосподарської продукції та надати послуги з обробітку земельної ділянки погодженої площі. Тобто, усі форми сплати орендної плати існували одночасно та кожна з них мала конкретно визначений розмір.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального права та на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до положень ст.89 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За положеннями ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін, оскільки рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Бойка Андрія Степановича, залишити без задоволення.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 11 березня 2024 року.