Справа № 278/5957/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Богословський Сергій Вікторович, до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дядько позивача ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак за життя не встиг оформити своїх спадкових прав.

ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) із земель колективної власності Агрофірмі «Сінгури» розміром 2,37 га в умовних кадастрових гектарах.

ОСОБА_1 для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернувся до державного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н. В., однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай), а тому визнання права власності в порядку спадкування повинно вирішуватись у судовому порядку.

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) площею 2,37 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Сінгури», що належала ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання сторони не з`явились.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника; позов просить задовольнити.

Представником відповідача також подано клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи (а.с. 82).

Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (зворот а.с. 66).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 48).

Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (зворот. а.с. 48, 67-68).

Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 12).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23.08.2006 року (зворот. а.с. 49-50) визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини його покійного дядька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.09.2006 року ОСОБА_1 , як племіннику ОСОБА_2 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 631/2006 (а.с. 18).

Рішенням Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 15 сесії 24 скликання від 20.11.2003 року затверджено уточнені списки громадян, які мають право на земельні частки (а.с. 21).

У списку померлих громадян, які мають право на земельну частку (пай) реформованої агрофірми «Сінгури», ОСОБА_3 , місце проживання: с. Сінгури, серія сертифіката - ЖТ значиться під номером 588 (ймовірно) (а.с. 22-23).

Державний акт на право колективної власності на землю агрофірми «Сінгури» видано Сінгурівською сільською радою згідно рішення Житомирської районної ради народних депутатів від 14.03.1995 року № 22 (а.с. 19-20) земельна частка (пай) по агрофірмі «Сінгури», що знаходиться на території Сінгурівської сільської ради становить 2047,6 га.

З листа Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 60/02-21/03 від 01.03.2021 року вбачається, що в книзі реєстрації сертифікатів, на право на земельну частку (пай), які видаються членам Агрофірми «Сінгури», відсутній запис щодо реєстрації та видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 (а.с. 9).

Згідно довідки Новогуйвинської селищної ради № 361 від 07.07.2023 року (а.с. 14) ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею проживали і були зареєстровані на день смерті та протягом 6-ти місяців після смерті: ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Житомирського обласного державного нотаріального архіву № 2009/01-21 від 19.09.2023 року (а.с. 65) спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_3 не зводилась.

Як вбачається з інформаційних довідок № 74201849 від 04.10.2023 року та № 74201863 від 04.10.2023 року, інформація щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, складених заповітів чи укладених спадкових договорів після смерті ОСОБА_3 відсутня (зворот. а.с. 65-66).

Згідно даних спадкової справи № 631, заведеної Третьою житомирскою державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 46-72) ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2023 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н. В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай)), яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_2 , який приняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 8).

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до приписів ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), районною державною адміністрацією. Такими документами, також є:

- свідоцтво про право на спадщину;

- рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , який за життя прийняв спадщину після померлої мами ОСОБА_3 , але не оформив своїх спадкових прав, зважаючи на відсутність у позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом.

Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК України, ст. ст. 392, 1216, 1218, 1296 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Богословський Сергій Вікторович, до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) площею 2,37 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності Агрофірми "Сінгури", що належала ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 29.03.2024 року.

Суддя О. М. Дубовік