Провадження №: 2/336/278/2024
УХВАЛА

про забезпечення позову

07 березня 2024 року Шевченківській районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Карабак Л.Г. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Обслуговуючий садово-городній кооператив «Граніт», про скасування рішення органу, яким була передана у власність земельна ділянка та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

Позивачка просила: 1) визнати незаконним рішення ЗМР №32 від 09.12.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянки громадян», та скасувати його у частині передання у власність земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер №:07:084:0216 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва за ОСОБА_2 ; 2) визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий Запорізькою міською радою 07 червня 2010 року на земельну ділянку площею 0,1167 га, кадастровий номер №:07:084:0216, для ведення садівництва, яка розташована в м. Запоріжжя, ОСГК «ГРАНІТ», зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №10.

Ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито провадження по вказаній справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження.

01.08.2023 представником відповідача - Запорізької міської ради, надано відзив на позов.

18.08.2023 представником третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, подано пояснення щодо позову та відзиву на позов. Також подано заяву про розгляд справи без їх участі.

22.08.2023 позивачка подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,1167 га, кадастровий номер №:07:084:0216, для ведення садівництва, яка розташована в м. Запоріжжя, ОСГК «ГРАНІТ», та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної земельної ділянки.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2024 вказана справа на підставі Розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №63 від 16.01.2024 була передана на розгляд судді Звєздовій Н.С.

Ухвалою суду від 17.01.2024 прийнято до свого провадження справу, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 07.03.2024.

02.02.2024 представником відповідача Запорізької міської ради подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову.

Підготовче судове засідання, призначене на 07.03.2024 було перенесено, у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню.

07.03.2024 представником позивачки адвокатом Новіковим І.О. подано заяву, в якій просив: 1) підготовче засідання не закривати; 2) задовольнити заяву про забезпечення позову, 3) засідання провести без його участі та без фіксації технічними засобами; 4) позовні вимоги підтримує.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, з метою повного та об`єктивного розгляду справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу особа має право звернутися до суду (ст. 16 ЦК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом положень вище зазначених норм права розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Суд забезпечує захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються, шляхом здійснення провадження у справах.

При цьому суд має встановити наявність в особи суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких особа звернулася до суду, адже на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Крім того, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний зацікавленою особою спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За правилами цивільного процесуального законодавства, заява про забезпечення позову за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 151 ЦПК України.

Подана позивачкою ОСОБА_1 заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом спору по даній справі є скасування рішення органу, яким була передана у власність земельна ділянка, та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Існують підстави вважати, що документи подані відповідачем до ЗМР є такі, що не відповідають дійсності у зв`язку з чим, було ухвалено незаконне рішення Запорізької міської ради № 32 від 09.12.2009 року про передачу земельної ділянки у власність відповідача. Вказані порушення у оформленні документів та видачі державного акту дають підстави здійснити відповідачем без згоди позивачки відчуження земельної ділянки на користь третіх осіб. Вказане в разі невжиття заходів забезпечення позову, в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до п.1 ч.1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цивільній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд зазначає, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. При цьому заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Позивачка обґрунтовує свій позов тим, що згідно протоколу загальних зборів Обслуговуючого Садово-городнього кооперативу «Граніт» №1 від 05.05.2007 земельна ділянка № НОМЕР_1 була переоформлена з попереднього власника на неї та її чоловіка, який потім вийшов з членів кооперативу. 07.09.2007 вона звернулася до Управління земельних ресурсів у місті Запоріжжі з питанням щодо розробки та обстеження меж вказаної земельної ділянки. На земельній ділянці № НОМЕР_1 нею був побудований садовий будинок. Потім оформлення документів було припинено. Наприкінці 2022 року, у зв`язку з військовими діями вона вирішила зробити документи та ввести в експлуатацію садовий будинок АДРЕСА_1 , щоб мати документи на випадок підтвердження будівництва та право власності. Задля цього, звернувшись до органів самоврядування з приводу консультації які документи потрібно надати, з`ясувалося, що її сусід (земельна ділянка № НОМЕР_2 ) отримав державний акт на земельну ділянку № НОМЕР_1 , яка фактично належить їй, тим самим позбавив її власності. Не зважаючи на те, що вона постійно володіла та користувалася земельною ділянкою № НОМЕР_1 , сплачувала внески до Обслуговуючого Садово-городнього кооперативу «Граніт» та не має заборгованості. Після цього вона звернулася до голови правління ОСГК «Граніт» за довідками та роз`ясненням і отримала довідки за №01, 02 від 23.01.2023, відповідно до яких власником земельної ділянки: №76 є ОСОБА_2 ; №78 є ОСОБА_1 . Крім того, у письмовій відповіді голова правління підтвердив факти, які викладені у довідках і порекомендував звернутися до ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області для отримання копії технічної документації для можливості з`ясувати, на підставі яких документів був зареєстрований земельний акт ЯИ № 358613 від 07.06.2010 на земельну ділянку кадастровий номер №:07:084:0216 на ім`я ОСОБА_2 . Отримавши копію відомостей з технічної документації із землеустрою на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що знаходиться у ОСГК «Граніт», яка була зареєстрована за ОСОБА_2 та виданий земельний акт ЯИ №358613 від 07.06.2010 на земельну ділянку, кадастровий номер №:07:084:0216, було з`ясовано, що ОСОБА_2 подав до ЗМР заяву на оформлення та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку з невірно зазначеним номером, а саме: замість АДРЕСА_2 вказав №78, тобто надав невірну інформацію. Згідно довідки, яка була видана головою ОСГК «Граніт» ОСОБА_3 та подана ОСОБА_2 до ЗМР, номер земельної ділянки № НОМЕР_2 виправлений на № НОМЕР_1 . Крім того, згідно Акту погодження меж земельної ділянки № НОМЕР_2 виправлено на №78 та замість трьох сусідів, відповідач погодив з п`ятьма сусідами, мотивуючи та надаючи Акт по погодження сусідам на земельну ділянку АДРЕСА_2 та в подальшому знов виправлену на АДРЕСА_1 , що знов підтверджує, що відповідач умисно подав невірні та підроблені документи для незаконного отримання державного акту на земельну ділянку, що належить іншій особі. Виправлений печатний текст є навіть на кадастровому плані земельної ділянки, а саме: №76 чорною ручкою виправлений на №78, що в котре доводить про підроблення документів та незаконні дії з боку відповідача щодо незаконної передачі її майна у його власність. Вказані підстави стали приводом до того, що вона вимушена звернутись до суду за відновленням порушеного права, а саме незаконного позбавлення її земельної ділянки № НОМЕР_1 , яка розташована у ОСГК «Граніт» (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Досліджуючи матеріали справи, подану заяву про забезпечення позову, документи, якими обґрунтовує викладене у позові позивачка, суд вбачає, що з огляду на предмет вказаного позову, враховуючи ціну позову, справедливим заходом забезпечення позову буде накладення арешту на зазначене позивачкою майно, що перебуває власності відповідача.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у разі його задоволення може ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Даючи оцінку вказаним обставинам в сукупності, суд приходить до висновку, що такий спосіб забезпечення позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог, а відтак заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,1167 га, кадастровий номер №:07:084:0216, для ведення садівництва, яка розташована в м. Запоріжжя, ОСГК «ГРАНІТ», та заборонити будь-яким особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали надіслати:

учасникам справи - для відома,

Центральному відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, вул.. Брюллова, буд.5, код. , Ел.пошта: ) - для виконання.

Про результати виконання ухвали повідомити суд.

Реквізити учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_4 ; адреса для листування (згідно позову): АДРЕСА_5 (офіс адвоката Новікова І.О.).

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_6 .

Запорізька міська рада, , місцезнаходження: 69105, м. Запоріжжя, пр-кт Соборний, буд.206.

Треті особи: Головне управління держгеокадастру у Запорізькій області, , місцезнаходження: 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд.50.

Обслуговуючий Садово-городній кооператив «Граніт», , місцезнаходження: 69120, м. Запоріжжя, провул. Авраменка, буд.5, кв.86.

Суддя: Н.С. Звєздова