11.03.2024 Справа № 756/9237/21
Номер справи 756/9237/21
Номер провадження 4-с/756/23/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Крикун І.В.

за участю предстаника скаржника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва в режимі відеоконференції скаргу адвоката Ганенка Романа Андрійовича, подану в інтересах боржника ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мамедов Каміль Асіфович, стягувач ОСОБА_3 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2024 року представник скаржника ОСОБА_2 - адвокат Ганенко Р.А. за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд звернувся до суду із вищевказаною скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мамедова К.А. від 30 січня 2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, прийняту щодо боржника ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданої скарги зазначає, що в провадженні Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва 756/9237/21 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку.

04 лютого 2024 року боржнику стало відомо про те, що оскаржуваною постановою державного виконавця Мамедова К.А. від 30 січня 2024 року встановлено тимчасове обмеження стягувачу у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу. Підставою, для застосування обмежувальних заходів стало те, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання утворилась заборгованість зі сплати аліментів 183812,86 грн, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 30 січня 2024 року за період з 01 червня 2021 року по 30 січня 2024 року, перевищив відповідну суму платежів за чотири місяці.

Скаржник зазначає, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, а також є власником транспортного засобу, який необхідний йому для щоденного використання. На утриманні боржника є малолітній син ОСОБА_5 , який відвідує навчальний заклад у с. Калинівка. Оскільки скаржник разом зі своєю сім`єю мешкає у с. Плахтянка, у випадку позбавлення права керування транспортними засобами він не зможе вирішувати свої сімейно-побутові питання щодо транспортування дитини до навчального закладу, сімейного лікаря, тощо.

Крім того, ОСОБА_2 наголошував, що заборгованість по сплаті аліментів не пов`язана з його ухиленням від сплати аліментних платежів, оскільки він вважав що після призначення йому пенсії з 01 липня 2022 року утримання аліментів буде здійснюватися державним виконавцем самостійно. На переконання скаржника, за умов належного виконання державним виконавцем ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» він своєчасно би дізнався про наявність заборгованості та вжив би заходів щодо її погашення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2024 року скаргу передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 05 березня 2024 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року допущено представника скаржника ОСОБА_2 - адвоката Ганенка Р.А. до участі у судовому засіданні, призначеному на 05 березня 2024 року о 12.30 год. у режимі відеоконференції.

Представник скаржника в судовому засіданні 05 березня 2024 року вимоги скарги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів наведених у скарзі.

Стягувач у судове засідання 05 березня 2024 року не з`явилася, про день та час розгляду скарги повідомлялася у встановленому законом порядку. 27 лютого 2024 року представник стягувача адвокат Куренний С.В. подав заперечення на скаргу ОСОБА_2 . Стверджує, що боржником не надано до суду жодних доказів наявності підстав, передбачених п. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Так скаржником не надано жодного підтвердження використання транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю, не долучено довідки чи іншого документа, які б підтверджували, що його син відвідує навчальний заклад у с. Калинівка. Вказує, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30 січня 2024 року ОСОБА_2 з червня 2021 року сплачував аліменти тільки два рази у грудні 2021 року у розмірі 28826,60 грн (сплатив заборгованість тільки після арешту коштів боржника накладеного постановою від 13 грудня 2021 року) та у квітні 2022 року у розмірі 11000,00 грн, що підтверджує факт того, що ОСОБА_2 ще до отримання пенсії по інвалідності порушував строки оплати аліментів, а також був обізнаний про наявність судового наказу від 09 липня 2021 року у справі № 756/9237/21 виданого Оболонським районним судом м. Києва та не сумлінного його виконував з самого початку тим самим ухиляючись від сплати аліментів на утримання дитини. З наведених підстав у задоволенні скарги просив відмовити.

Державний виконавець в судове засідання 05 березня 2024 року не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких письмових заяв, клопотань чи заперечень з приводу скарги до суду не надходило.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що наявні підстави для задоволення скарги ОСОБА_2 з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Засадами виконавчого провадження є також верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність тощо, відповідно до яких виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що 16 червня 2021 року судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 14 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

23 липня 2021 року старшим державним виконавцем Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Тараканець А.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

30 січня 2024 року державним виконавцем Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мамедовим К.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу № 756/9237/21 від 09 липня 2021 року.

Згідно розрахунку від 30 січня 2024 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 183812,86 грн, з яких: сукупний розмір заборгованості по аліментам 131294,90 грн, штраф 39388,47 грн, виконавчий збір 13129,49 грн. Заборгованість утворилась за період з червня 2021 року по січень 20024 року.

Згідно вимог ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець, крім іншого, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

За приписами ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, у тому числі й до Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Відповідно до пунктів 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

За правилами Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Згідно п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частиною десятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначений перелік обмежень у застосуванні тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами, зокрема таке обмеження не може бути застосовано в разі: 1) воно позбавляє боржника основного законного джерела засобів до існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Як зазначено вище ОСОБА_2 , обґрунтовуючи скаргу на дії державного виконавця, посилався на те, що він являється особою з інвалідністю ІІ групи, на його утриманні є неповнолітній син ОСОБА_5 .. Оскільки скаржник разом зі своєю сім`єю мешкає у с. Плахтянка, обмеження права керування транспортними засобами позбавляє його можливості вирішувати свої сімейно-побутові питання щодо транспортування сина до навчального закладу, сімейного лікаря, тощо. Крім того, ОСОБА_2 наголошував на тому, що заборгованість по сплаті аліментів не пов`язана з його ухиленням від сплати аліментних платежів, оскільки він вважав що після призначення йому пенсії по інвалідності з 01 липня 2022 року утримання аліментів буде здійснюватися державним виконавцем самостійно. На переконання скаржника, за умов належного виконання державним виконавцем ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» ОСОБА_2 своєчасно би дізнався про наявність заборгованості та вжив заходів щодо її погашення.

Згідно долученого до скарги копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності 2 гр, загальне захворювання, дата видачі 12 жовтня 2022 року, термін дії до 30 червня 2024 року (а.с. 9).

Матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5 (а.с. 15).

Оскільки боржник ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням, на переконання суду тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами суперечить п.2 ч.10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Наведені у запереченнях доводи представника стягувача щодо відсутності належних доказів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки боржнику встановлена ІІ групи інвалідності, що підтведженно копією пенсійного посвідчення.

Таким чином, на підставі вищевказаного, аналізуючи встановлені обставини справи та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість доводів скарги адвоката Ганенка Р.А. в інтересах ОСОБА_2 , а відтак, постанова державного виконавця Оболонського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Мамедова К.А. від 30 січня 2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами, підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу адвоката Ганенка Романа Андрійовича, подану в інтересах боржника ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мамедов Каміль Асіфович, стягувач ОСОБА_3 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мамедова Камілем Асіфовичем від 30 січня 2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 11 березня 2024 року.

Суддя І.С. Шролик