Справа № 362/6810/23
Провадження № 2/362/593/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Л.М.Кравченко,

за участі секретаря судового засідання М.С. Шмагун,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю, а батько сплачував аліменти її утримання, відповідно до виконавчого листа, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 16.08.2007 р. у справі №2-1707. Спільна дитина досягла повноліття, виплати аліментів припинились. При цьому, ОСОБА_3 продовжує навчатися, а саме здобуває вищу освіту у Навчально-науковому інституті менеджменту та підприємництва, спеціальність 076 «Підприємництво та торгівля» Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій, денна форма навчання. А тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. з дня подачі до суду і до закінчення навчання (до 30.06.2027 р.)

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, до суду подав письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі (а.с.6).

Судом встановлено, виконавчим листом Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.08.2007 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 03.08.2007 р. і до повноліття дитиною повноліття (а.с.7).

Повнолітня донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Навчально-науковому інституті менеджменту та підприємництва, спеціальність 076 «Підприємництво та торгівля» Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій, денна форма навчання. Термін навчання з 01.09.2023 р. по 30.06.2027 р., що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу №1849 від 18.09.2023 р. (а.с. 9).

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі ; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВС від 13.04.2021 у справі №308/4214/18).

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З поданих суду позивачем доказів встановлено, що спільна донька сторін по справі повнолітня ОСОБА_3 не досягла 23 років, продовжує до 30.06.2027 р. навчання, не працює, оскільки навчається на денній формі, що позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід.

Інших доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність потреби в матеріальній допомозі, саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, придбання підручників тощо) позивачем не надано.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Зазначене узгоджується із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17.06.2021 р. у справі № 159/5562/18.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що відповідач не надає добровільно допомогу своїй доньці, яка потребує матеріальної підтримки, відповідач є працездатним, позов визнав в повному обсязі, повнолітня дитина сторін здобуває професію і на даний час навчання є основним видом її діяльності, вона не має змоги працювати та повністю себе утримувати.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Керуючись, ст.ст.180-184, 199-200 СК України, ст.ст.141, 264-268, 280, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікольський, Джозказанської області, Республіки Казахстан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Богуслав, Київської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. щомісячно, починаючи з 24.10.2023 р. по 30.06.2027 р. включно.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікольський, Джозказанської області, Республіки Казахстан, зареєстрованого адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М. Кравченко