У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2024 Справа №607/6371/24 Провадження №2-з/607/35/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боднарчук Андрій Михайлович про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Березій Зінаїда Анатоліївна, Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Мединська Анжела Володимирівна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання договору дарування квартири недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння,

УСТАНОВИВ:

20.03.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Березій Зінаїда Анатоліївна, Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Мединська Анжела Володимирівна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання договору дарування квратири недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння, зокрема квартири АДРЕСА_1 , яка одночасно є предметом оспорюваних договорів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений шляхом обману з метою заволодіння майном позивачки та її чоловіка. По своїй суті вказаний договір купівлі-продажу є фраудаторним, тобто таким, який направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника. Водночас, вказала позивачка, у разі визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, договір дарування вказаної квартири також підлягає визнанню недійсним.

28.03.2024 представником позивача - адвокатом Боднарчуком А.М. через систему «Електронний суд» подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом: заборони ОСОБА_4 , та будь-яким особам вчиняти дії щодо входження в квартиру за адресою: квартира АДРЕСА_1 та вчиняти будь-які дії (розпорядження, користування, зберігання) відносно майна, що знаходяться у вказаній квартирі; заборони ОСОБА_4 та будь-яким особам вчиняти дії щодо виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до вирішення судом даної справи по суті; встановити заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 шляхом заборони будь-яким реєстраційним службам, державним реєстраторам, особам, які мають доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приймати будь-які рішення і здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно реєстрації/перереєстрації права власності щодо нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 , а також накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Необхідність забезпечення позову представник позивача обґрунтовує тим, що 26 березня 2024 року, орієнтовано о 10 год 15 хвилин до помешкання квартири АДРЕСА_1 . з`явились двоє осіб, які представились працівниками поліції, а також до помешкання зайшли відповідач ОСОБА_4 та дві невідомі особи в цивільному одязі. У цей час в квартирі АДРЕСА_2 перебувала позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 . ОСОБА_6 вибила на кухні вікно і сказала одному із цивільних заміряти розмір для його виготовлення. Поліція, відповідач ОСОБА_4 та особи в цивільному вимагали покинути приміщення. ОСОБА_7 вела себе агресивно, викидала рухоме майно з кухні і кімнат, не зважаючи на те, що цим самим завдає шкоди позивачу та її сім`ї. За час перебування в квартирі вказаних осіб, неодноразово викликались працівники поліції, в тому числі слідча група. Представник позивача вказав, що подані в телефонному режимі дві скарги на бездіяльність поліції, зафіксовано звернення позивачки тричі, в тому числі і щодо її побиття, зроблено звернення представника позивача ОСОБА_8 в головне управління Національної поліції в Тернопільській області за №9431 та в Тернопільське районне управління поліції № 9453. В результаті вказаних подій до поліції подано заяву та пояснення щодо цих дій відповідача ОСОБА_4 та двох невідомих осіб. В заяві позивач вказала, що завдані збитки протиправними діями відповідача ОСОБА_4 складають близько 100 000 грн. Під час вказаних подій завдано значної шкоди позивачу та її сім`ї, знищено чи поламано багато рухомого майна (меблі, побутова техніка, вікна, двері). Крім цього, була спроба виселити в незаконний спосіб (без рішення суду) позивача та її сім`ю із спірної квартири. Представник позивача вказав, що викладені факти вказують на те, що існує реальна загроза того, що під час розгляду даної цивільної справи в суді відповідачем ОСОБА_4 можуть бути вчинені дії щодо знищення, пошкодження чи інші протиправні дії щодо рухомого мана позивача, у зв`язку з чим існує нагальна потреба забезпечити цивільний позов, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому. Виходячи із наведеного, представник позивача просить суд забезпечити позов шляхом вжиття вказаних ним заходів забезпечення позову.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені частиною першою статті 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам частини тринадцятої 13 статті 7 та частини першої статті 153 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву та долучені документи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України, видом забезпечення позову, серед іншого, визначено накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6 передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, прийнятої за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань представника позивача вбачається, що предмет позову у даній справі, зокрема є вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання договору дарування квартири недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння, зокрема квартири АДРЕСА_1 , яка є предметом оспорюваних договорів.

Оцінюючи вказані обставини, суд доходить висновку, що існує реальний спір з приводу нерухомого майна, зокрема квартири АДРЕСА_1 , а тому у випадку незабезпечення позову, існує загроза в тому, що під час судового розгляду спірне майно може бути відчужене, що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водночас, Суд зауважує, що у даній справі предметом розгляду є вимоги з приводу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_4 , допоки протилежне не буде встановлено рішенням суду.

Суд зауважує, що предметом спору в даній справі не є права на проживання у спірній квартирі, а також предметом спору не є реалізація права власника квартири на виселення із неї інших осіб.

Також, суд зауважує, що предметом спору в даній цивільній справі не є рухоме майно, яке знаходиться у спірній квартирі.

Разом із цим, суд звертає увагу на наступне.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Диспозиція ст. 149 - 153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_4 являється власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 08.04.2023, який є предметом розгляду даної справи, а тому Суд приходить до переконання, що такий вид забезпечення позову, як заборона ОСОБА_4 , та будь-яким особам вчиняти дії щодо входження в квартиру за адресою: квартира АДРЕСА_1 , а також вчиняти будь-які дії (розпорядження, користування, зберігання) відносно рухомого майна, що знаходяться у вказаній квартирі та заборони ОСОБА_4 та будь-яким особам вчиняти дії щодо виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до вирішення судом даної справи по суті, призведе до порушення прав відповідача, як власника майна.

Натомість, Суд зауважує, що при розгляді даної справи, суд не розглядає вимог щодо порядку користування житлом та виселення позивача із квартири, а також предметом спору не є рухоме майно, яке знаходиться у спірній квартирі, в той час, як у даній справі наявний спір щодо недійсності договорів, які стали підставою для набуття права власності відповідачів на спірну квартиру.

Тому, враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, оцінюючи наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, беручи до уваги, що накладення арешту на майно відповідача є заходом, який призводить до суворих обмежень для власника майна у користуванні його майном та вказані дії можуть призвести до порушень конституційних прав відповідача у справі на володіння та користування належним йому майном, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог представника позивача щодо забезпечення позову, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити частково, шляхом заборони ОСОБА_4 та будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 , до набрання рішенням суду в цивільній справі №607/6371/24 законної сили.

При цьому, суд враховує те, що саме такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь які дії щодо відчуження майна, буде достатнім і співмірним із заявленими позивачем вимогами та не буде порушувати прав відповідача.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.149-154, 259, 260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боднарчук Андрій Михайлович про забезпечення позову у цивільній справі №607/6371/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Березій Зінаїда Анатоліївна, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Мединська Анжела Володимирівна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання договору дарування квартири недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 та будь-яким особам вчиняти дії, щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 , в тому числі шляхом заборони будь-яким реєстраційним службам, державним реєстраторам, особам, які мають доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приймати будь-які рішення і здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно реєстрації/перереєстрації права власності щодо нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома та у Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, 46002, ), Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради (бульвар Тараса Шевченка, 3, 1 поверх, м. Тернопіль, 46001, ІНФОРМАЦІЯ_1 ) для негайного виконання.

Ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до примусового виконання ухвали становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття, тобто з 29.03.2024.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса останнього відомого місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа: Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Березій Зінаїда Анатоліївна, адреса місця знаходження: вул. Київська, 2, м. Тернопіль.

Третя особа: Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Мединська Анжела Володимирівна, адреса місця знаходження: вул. Шашкевича, 11, прим.44, м. Тернопіль.

Головуючий суддя В. Л. Дзюбич