Справа № 420/1056/12
Провадження № 4-с/177/4/24
У Х В А Л А

11.03.2024

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Пушкарьова Є. В.,

державного виконавця Кононової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривому Розі скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» Кормакова Володимира Миколайовича на дії державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куценко Катерини Сергіївни, про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.02.2024 представник стягувача АТ КБ «ПриватБанк» - Кормяков В.М. звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області, в якій просив суд зобов`язати Криворізький районний відділ ДВС відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 420/1056/12 виданим 20.08.2012 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області.

В обґрунтування скарги зазначав, що 26.06.2012 Криворізьким районним судом по справі 420/1056/12 ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 23092,43 грн. На виконання вказаного рішення, Криворізьким ВДВС декілька разів відкривалися виконавчі провадження, але кожного разу закривалися на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

29.01.2020 постановою державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби Куценко К.С. закрито виконавче провадження № 57675878, виконавчий документ повернуто стягувачеві. На теперішній час заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» не погашена, борг не сплачено.

Представник зазначав, що у зв`язку з переміщенням місцевого архіву до централізованого сховища, виконавчий документ отримано представником з запізненням. В лютому 2023 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Криворізького ВДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження, але повідомленням від 02.03.2023 державний виконавець Куценко К.С. відмовила у відкритті виконавчого провадження, повернувши виконавчий документ стягувачу.

В січні 2024 представник стягувача знову звернувся до державного виконавця з заявою про прийняття виконавчого документа до виконання, де послався на норми законодавства щодо переривання строку звернення до виконання у зв`язку з запровадженням та продовженням дії воєнного стану в Україні. 30.01.2024 представник отримав лист, яким державний виконавець Криворізького районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куценко К.С. 18.01.2024 знову відмовила у відкритті виконавчого провадження, мотивуючи своє рішенням пропуском строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Посилаючись на положення п. 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження», щодо тимчасового, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, переривання строків визначених вказаним законом та їх встановлення з дня припинення або скасування воєнного стану, представник заявника просив суд постановити ухвалу, якою зобов`язати Криворізький РВДВС відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 420/1056/12 виданим 20.08.2012 Криворізьким районний судом, вважаючи незаконними рішення державного виконавця по поверненню виконавчого листа без виконання, з посилання на пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Представник стягувача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Державний виконавець Криворізький РВДВС Куценко К.С. надала суду письмові заперечення на скаргу (відзив), в яких заперечуючи проти задоволення скарги вказала, що виконавче провадження № 57675878 щодо примусового виконання виконавчого листа № 420/1056/12 виданого 20.08.2012 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 23092,43 грн перебувало на виконанні в період з 14.11.2018 по 29.01.2020.

29.01.2020 винесено постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Надати матеріали виконавчого провадження неможливо, у зв`язку з їх знищенням.

Повторно виконавчий документ надійшов на виконання 01.03.2023, а 02.03.2023 державним виконавцем Куценко К.С. складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, а саме у зв`язку з пропущенням строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який сплив 29.01.2023.

Стягувач рішення державного виконавця від 02.03.2023 не оскаржував, а повторно надав виконавчий документ до виконання 17.01.2024. 18.01.2024 державний виконавець, керуючись п.2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Державний виконавець вказуючи на відсутність у АТ КБ «ПриватБанк» жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, просив відмовити у задоволенні скарги (а.с. 32-34).

В судове засідання 11.03.2024 державний виконавець Куценко К.С. не з`явилася, у зв`язку з перебуванням у відпустці, про що повідомила представник ОСОБА_2 .

Державний виконавець Кононова А.Ю., будучи наділеною відповідними повноваженнями, заперечила проти задоволення скарги, посилаючись на постанову ВП ВС від 26.10.2022 у справі № 201/13239/15-ц.

Боржник ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши державного виконавця, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.06.2012 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області у справі № 420/1056/12 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № KRXRRX09930319 від 04.04.2007 станом на 06.03.2012 в загальному розмірі 23092,43 грн (а.с. 3 зворот, 36). Вказаний виконавчий лист неодноразово пред`являвся до виконання, при цьому повертався стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника, про що свідчать відмітки на виконавчому листі (а.с. 36 зворот). Востаннє з вказаної причини, передбаченої п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), виконавчий лист повернуто стягувачу 29.01.2020, що визнається сторонами та підтверджено відмітками у виконавчому листі (а.с. 3, 36 зворот), копією постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.01.2020 (а.с. 4).

22.02.2023 представник АТ КБ «ПриватБанк» повторно звернувся до державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом, але повідомленням від 02.03.2023 державний виконавець Куценко К.С., вказавши на пропуск стягувачем строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, визначених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», повернула виконавчий документ стягувачеві на підставі ч.2 ст. 4 Закону, без прийняття до виконання (а.с. 37).

В січні 2024 представник АТ КБ «ПриватБанк» повторно звернув виконавчий лист до виконання, але повідомленням державного виконавця від 18.01.2024 виконавчий лист повернуто стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (а.с. 38).

Заявник вважає незаконними дії державного виконавця, а державний виконавець вважає свої дії по поверненню виконавчого документа без прийняття до виконання такими, що відповідають вимогам законодавства.

При вирішенні вказаної скарги, суд виходить з наступного.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Позиція щодо переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання сформована у постанові Великої Палати Верховного суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц.

У частині п`ятій статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, після повернення стягувачу виконавчого листа 29.01.2020 року на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», перерваний повторним пред`явлення виконавчого листа до виконання строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, розпочав свій обрахунок спочатку. Відповідно, після повернення виконавчого документа стягувачу 29.01.2020, виконавчий лист міг бути пред`явленим до виконання протягом трьох років, тобто до 29.01.2023 ( а не до 29.01.2022 як вказано у відзиві).

В межах вказаного строку, стягувач виконавчий лист до примусового виконання не звернув, звернувшись до державного виконавця лише з заявою від 22.02.2023, яка отримана виконавцем 01.03.2023.

Однак, слід зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та триває до цього часу.

Законом України № 2129-IX від 15.03.2022, який набрав чинності 26.03.2022, внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження», а саме розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 10-2, відповідно до абз 3 якого, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, з-поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану (п.п. 4 абз. 3 п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про виконавче провадження»). Вказаний п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень зазнавав змін, але положення щодо перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану строків визначені цим Законом, залишається чинним.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22, в ухвалі ВС від 07.07.2023 по справі № 2-2672/10, постанові ВС від 09.11.2023 по справі № 0440/5997/18.

Отже, з викладеного можна дійти висновку, що оскільки закінчення строку пред`явлення вищевказаного виконавчого листа до примусового виконання, після його повернення стягувачу 29.01.2020 а це 29.01.2023, припадає на період дії воєнного стану в Україні, то визначений Законом України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався у зв`язку з початком воєнного стану.

Враховуючи підстави повернення виконавчого листа стягувачу «порушення встановлених законом строків пред`явлення ВД до виконання» (а.с. 38), а також введення та продовження дії в Україні воєнного стану, суд приходить до висновку, що державний виконавець дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу 18.01.2024, адже діяв всупереч статті 12, пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

Беручи до уваги викладене, зокрема те, що повідомлення від 18.01.2024 отримане стягувачем 29.01.2024, а заявник звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця 05.02.2024, тобто в межах визначеного законом строку, судом встановлено факт порушення державним виконавцем прав позивача на здійснення примусового виконання рішення суду, з урахуванням триваючого в Україні воєнного стану, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги заявника.

Суд звертає увагу, що питання відкриття виконавчого провадження, є виключним правом державного виконавця, що реалізується в межах наданих йому повноважень. Суд позбавлений права зобов`язувати державного виконавця до безальтернативного вчинення тих дій, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, в межах наданих їм повноважень.

Тому з метою захисту порушених прав заявника, суд вважає за необхідне визнати дії державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куценко Катерини Сергіївни щодо винесення повідомлення від 18.01.2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання по боржнику ОСОБА_1 неправомірними, та зобов`язати державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куценко Катерину Сергіївну усунути порушення, шляхом повторного вирішення питання про відкриття виконавчого провадження з урахуванням доводів, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

На переконання суду, саме такий спосіб захисту порушеного права стягувача забезпечить захист порушеного, невизнаного права, та при цьому не призведе до втручання у діяльність державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» Кормакова Володимира Миколайовича на дії державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куценко Катерини Сергіївни, про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куценко Катерини Сергіївни щодо винесення повідомлення від 18.01.2024 року про повернення стягувачу виконавчого документа виконавчого листа № 420/1056/12 виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області від 26.06.2012, без прийняття до виконання.

Зобов`язати державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куценко Катерину Сергіївну повторно вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з урахуванням доводів, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено о 15:10 год 11.03.2024.

Суддя М.В. Березюк