Єдиний унікальний номер: 379/715/23
Провадження № 2/379/17/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Таращі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у зв`язку з продажем товару неналежної якості та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2023 представник позивача адвокат Заліський Б.С. звернувся до суду з даним позовом (а.с.1-6 т.1), у якому прохав:

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в рахунок відшкодування збитків у зв`язку з продажем неякісного товару автомобіля марки «Форд Фокус». д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 кольору;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з продажем неякісного товару;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначав, що 30 серпня 2022 року близько 19 години позивач ОСОБА_1 придбав, а відповідач ОСОБА_2 продав позивачу ОСОБА_1 автомобіль марки «Форд Фокус», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 сірого кольору. Відповідач ОСОБА_2 передав позивачу ОСОБА_1 також свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_5 ; в свою чергу позивач ОСОБА_1 , будучи впевненим у належній якості та законності придбаного ним товару, а також у добросовісності продавця, передав відповідачу ОСОБА_2 2500 доларів США (що еквівалентно 100000 грн.) за придбаний ним автомобіль. Таким чином, між сторонами відбулося фактичне укладення угоди купівлі-продажу автомобіля марки «Форд Фокус», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 сірого кольору.

06 листопада 2022 року придбаний позивачем у відповідача ОСОБА_2 автомобіль марки «Форд Фокус» та свідоцтво про його реєстрацію було вилучено у позивача працівниками поліції до відділення поліції №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, оскільки в ході перевірки документів на вищевказаний автомобіль було виявлено ознаки підробки.

З даного приводу позивач ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо нього з боку ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Вказану інформацію внесено до ЄРДР за №0000165 від 18.11.2022 року, проте 16 квітня 2023 року дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. З мотивувальної частини постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 склалися цивільно-правові відносини, які являють собою невиконання умов договору купівлі-продажу з боку особи, яка продавала вищевказаний автомобіль, тому склад кримінального правопорушення відсутній.

Також в рамках кримінального провадження було проведено судову технічну експертизу документів, згідно висновку якої № СЕ-19/111-22/49659-ДД від 23.11.2022 року бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль «Форд Фокус», виданого ТСЦ 5147 01.03.2019 року на ім`я ОСОБА_3 , за розміром, способом друку та за спеціальними елементами захисту не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Таким чином вважає, що між сторонами справи склалися цивільно-правові відносини, зокрема укладено договір купівлі-продажу товару, якість якого не відповідала вартості, оскільки вартість нерозмитненого автомобіля, що став об`єктом купівлі-продажу, є значно нижчою вартості законного, розмитненого автомобіля. Придбаний позивачем автомобіль містить істотні недоліки, тому відповідно Закону України «Про захист прав споживачів» позивач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків, а також моральної шкоди, яка полягає в тому, що на даний час позивач позбавлений можливості користуватися автомобілем, кошти за який йому ніхто не повернув, вимушений був звертатися за правовою допомогою з даного приводу, до суду за захистом своїх прав, що пригнічує позивача як особу, принижує його честь та гідність як громадянина України, викликає значні душевні страждання та переживання.

У поданому відзиві на позовну заяву (а.с. 58-68 т.1) представник відповідача адвокат Якименко О.В. заперечував проти позову та прохав відмовити у його задоволені.

Стверджує, що договір купівлі-продажу автомобіля між відповідачем та позивачем не укладався, акт приймання - передачі чи інші письмові докази передачі автомобіля позивачем суду не надавалися, а єдиним власником автомобіля марки «Форд Фокус», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 сірого кольору залишається ОСОБА_3 .

Так, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України, з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України "Про дорожній рух" та Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Правовий аналіз вказаних норм права в рамках справи № 911/1278/20 (ЄДРСРУ № 107215857), яка 01 листопада 2022 року розглядалася Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, який досліджував питання щодо моменту виникнення у особи права власності на транспортний засіб, свідчить про те, що правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір купівлі-продажу транспортного засобу.

Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 16.04.2023 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 18.11.2022 року, прийнята з порушенням вимог закону, а висновки про закриття кримінального провадження лише з підстав наявності цивільно- правових відносин, а саме невиконання умов договору купівлі-продажу з боку особи, яка продала вищевказаний автомобіль, є передчасними та незаконними, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які письмові докази, що підтверджують факт укладення між відповідачем та позивачем договору купівлі- продажу автомобіля.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що в серпні 2022 року йшов з жінкою біля кафе в м. Тараща. Він запропонував ОСОБА_4 продати йому автомобіль «Форд фокус», на що той сказав: «Пропонуй ціну». Зійшлися на ціні 2500 доларів. Він нічого по автомобілю не перевіряв. Подивився техпаспорт, двигун був зазначений 1,6. У техпаспорті була зазначена власником ОСОБА_5 . Вотчицев сказав, що автомобіль не переоформляється, бо власниця за кордоном ОСОБА_4 сказав, щоб підійшов через годину, що він і зробив. Перед тим, як забрати автомобіль 30 серпня, він передав ОСОБА_4 в руки 2,5 тисячі доларів. Сусід на другий чи третій день йому сказав, що на автомобілі відсутній номер кузова, тобто він код. Він звернувся до ОСОБА_4 , той сказав, що автомобіль розмитнили по документам з-за кордону. Потім його зупинили працівники поліції, сказали, що автомобіль заберуть, бо нема номера кузова. На металі номер кузова заіржавлений, під склом замазано герметиком, а під капотом дублююча табличка висвердлена. Він знову звернувся до ОСОБА_4 , щоб той повернув гроші, але він сказав, що машина чиста. Перший раз працівники поліції його відпустили з автомобілем. Коли зупинили другий раз, то сказали, що автомобіль двійник. Тому вилучили автомобіль та техпаспорт, це було 06 листопада. Він знову звернувся до ОСОБА_4 , щоб той повернув кошти, але він відповів, що це не його проблеми. Йому(позивачу) сподобався саме цей автомобіль, оскільки він був на легкому тюнінгу. В Україні цей автомобіль був п`ять років, а купили його у Польщі. При розмитненні автомобіль перефарбували. Вотчицев перед цим казав, що може продати цей автомобіль за 3,5 тисячі доларів. При передачі коштів була присутні лише його (позивача) жінка. Автомобіль оглядали поверхнево. На той час в нього ще не було прав. Договір купівлі-продаж автомобіля не підписували, та в сервісний центр він не звертався. Бачив, що в техпаспорті не Вотчицев. Перед купівлею автомобіля, ним користувався ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 , яка використовувала цей автомобіль як робочий. З власником автомобіля він не зв`язувався. Юридично автомобіль не переоформлював. Не заявляв клопотань про повторну експертизу. Оригінальний автомобіль універсал, а цей хетчбек. Не знав як перевірити автомобіль. Не думаючи передав кошти ОСОБА_4 . Вотчицев мав свій автомобіль. До ОСОБА_4 два рази звертався з приводу купівлі автомобіля. Вотчицев казав, що власник ОСОБА_5 . Гроші передавав ОСОБА_4 з рук у руки через вікно в кафе. Розписка про отримання коштів відсутня. Вотчицев вийшов з кафе та віддав ключі, перед тим забрав їх у ОСОБА_8 . До цього ОСОБА_8 поїхала і вивантажила свої речі з автомобіля, а ОСОБА_4 залишався у кафе.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Заліський Б.С. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, прохав його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що ОСОБА_9 кілька разів звертався до нього з приводу автомобіля «Форд», перший раз в березні 2022 року. Він відповідав ОСОБА_9 , що не має відношення до цього автомобіля. Цей автомобіль змінив не менш чотирьох користувачів. Намагався зв`язатися з власником автомобіля та його представником. Автомобілем не користувався чотири роки. Останні два роки автомобілем користувалася його працівниця ОСОБА_10 , а до неї ОСОБА_11 . У нього (відповідача) були власні зареєстровані транспортні засоби. Він відповідав ОСОБА_9 , що він не має відношення до автомобіля, та не може продати автомобіль, а також повідомляв ОСОБА_9 , що він сам може шукати інформацію по автомобілю. В серпні 2022 року він знову відмовив ОСОБА_9 і той вирішив домовитися з його працівницею ОСОБА_12 . Він (відповідач) не був присутній при передачі автомобіля. Після певного часу ОСОБА_13 повідомила, що не користується цим автомобілем. Він видав їй інший робочий автомобіль. Він (відповідач) користувався цим автомобілем десь в 2017-2019 роках, і за час користування у нього проблем з автомобілем не було. І також не відомо щоб були проблеми у наступних користувачів. Він відмовляв ОСОБА_9 , оскільки не власник автомобіля, він не хотів влазити у ці відносини, автомобіль по суті є металобрухтом. Про те, що з автомобілем проблеми дізнався, коли його викликали у поліцію. В поліції запропонували скористатися ст. 63 Конституції України, що він і зробив. Він запропонував ОСОБА_9 передати автомобіль на ЗСУ, але той відмовився, повідомив, що брав автомобіль, щоб «барижити». Підкреслив, що він автомобіль Калачнюку не передавав і гроші від ОСОБА_9 не отримував особисто. Він розписку не писав. ОСОБА_9 казав, що знає про автомобіль абсолютно все. Ніяких документів по автомобілю не підписував взагалі. Позивав передав кошти ОСОБА_14 у сумі 500 доларів США. Він (відповідач) звертався з оскарженням постанови про закриття кримінального провадження, але йому було відмовлено. Він (відповідач) придбав автомобіль у представника в ОСОБА_15 , разом з другом скидалися. Потім представник запропонував автомобіль розмитнити, що вони і зробили. Потім він передав у користування піню, не продавав. ОСОБА_8 взяла автомобіль у користування у ОСОБА_16 . У серпні 2022 стало відомо, що ОСОБА_8 той автомобіль віддала. ОСОБА_9 три рази приходив з дружиною.

Представник відповідача адвокат Якименко О.В. у судовому засіданні позов не визнав повністю, прохав відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 є її зятем. 30.08.2022 вона з донькою та зятем вийшли втрьох в магазин. Вони йшли біля кафе, до якого має відношення відповідач. ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_4 , став балакати. Вона з донькою пішла у магазин. Коли поверталися з донькою з ОСОБА_18 , ОСОБА_9 і ОСОБА_4 стояли біля автомобіля, який ОСОБА_9 хотів купити, марку не знає. Вона пішла додому, а донька залишилась біля автомобіля з ОСОБА_9 . Вона стала коло воріт своє хати, ОСОБА_19 дивився у середину автомобіля. ОСОБА_9 з її донькою пішли за грошима додому на АДРЕСА_1 . Коли проходили біля неї, вона спитала, куди вони йдуть Відповіли, що ідуть по гроші, будуть брати цей автомобіль. Вона продовжила стояти, чекала, поки вони не повернулися, це зайняло близько 5 хвилин. Вотчицев чекав біля автомобіля. ОСОБА_9 з донькою підійшли до автомобіля. Вона бачила, що ОСОБА_4 віддав документи, а ОСОБА_9 гроші. Вона стояла на відстані 5-10 метрів. Документи були формату А4 в файлі. ОСОБА_9 сів за кермо, і вони з донькою поїхали. Потім діти повідомили, що їх зупинили працівники поліції, які повідомили, що автомобіль двійник. Автомобіль купили за 100 тисяч гривень. Автомобілем користувався ОСОБА_20 та ОСОБА_13 адміністратор. Власником автомобіля був ОСОБА_4 , їй це відомо, оскільки вона три місяці в липні серпні 2022 року неофіційно працювала у кафе. Їй не заплатили за роботу і вона пішла з роботи, оскільки знайшла нову роботу. При продажу авто ОСОБА_13 підійшла і пішла, а все показував ОСОБА_4 . Вотчицев їздив на чорному автомобілі. На спірному автомобілі постійно їздила ОСОБА_8 . Кошти брав ОСОБА_4 , одразу забрали авто, поїхали помити на мийку. До ОСОБА_8 не заїжджали. Донька з зятем складали гроші, вона бачила ці гроші. Авто на даний час знаходиться у поліції. В серпні авто купили, а в жовтні поліція його арештувала. Автомобіль був темного кольору. Уточнила, що як саме передавали кошти, вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, до він минулої осені був на роботі в магазині «Фора». Підійшов ОСОБА_9 та спитав, як по батькові ОСОБА_4 . Сказав, що купив у ОСОБА_4 автомобіль. Однак, автомобіль був вилучений, оскільки був двійником. ОСОБА_9 спитав, чи знав він, що автомобіль є двійником, він відповів, що не знав. Він з ОСОБА_4 з однієї церкви баптистів. Він знає, що автомобіль був у власності ОСОБА_4 , і останній ним користувався спочатку на єврономерах. Також користувалися колеги з мовної школи. Вотчицев красив автомобіль, диски ставив, тюнінговав. Тобто власником був ОСОБА_4 . ОСОБА_9 сказав, що купив автомобіль приблизно за три тисячі доларів. В період 2021-2022 на цьому автомобілі їздили дівчата з другої школи, часто бачив жінку за кермом. Також на цьому автомобілі катався півень. Вотчицев казав, що автомобіль його, але документи він не бачив. Як ОСОБА_4 купляв автомобіль, він не знає. ОСОБА_9 покатався на автомобілі три тижня і автомобіль забрала поліція.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснила, що позивач є її чоловіком. 30.08.2022 вона з чоловіком та мамою йшли у магазин. Стояв автомобіль біля «Кафе хаус». Вона сказала, що авто гарне, було б добре його придбати. Вотчицев сидів у кафе. ОСОБА_9 пішов до кафе, через вікно балакав з ОСОБА_4 , а вона з мамою пішла у магазин. Коли йшли назад, чоловік вже дивився автомобіль. Вотчицев і чоловік були біля авто. Вотчицев почав розповідати, що автомобіль справний, бо вкладав в нього кошти. Сказав, що автомобіль продається по техпаспорту, бо власниця за кордоном. Можливо колись вона приїде, то зможуть переоформить автомобіль. Вони з чоловіком пішли додому по гроші, це було 18-55, взяли 2,5 тисячі доларів і пішли віддати гроші ОСОБА_4 . Вотчицев був у кафе, чоловік через вікно передав йому 2.5 тисячі доларів. Підійшла ОСОБА_10 , забрала речі з автомобіля. Мама була біля двору. ОСОБА_8 віддала ключі і техпаспорт ОСОБА_9 . Вони сіли в авто з мамою і чоловіком і поїхали. Ввечері чоловік написав ОСОБА_4 у вайбері: «Де номер кузова?». Той відповів, що при розмитненні номер вже заіржавів. Через деякий час їх зупинили працівники поліції і сказали, що автомобіль є двійником. Багато разів чоловік ходив до ОСОБА_4 , щоб той повернув кошти, але той не повернув. Вони давно придивлялись до цього автомобіля. Чоловік і до 30.08.2022, ще навесні, підходив до ОСОБА_4 із запитанням, чи продає він автомобіль. Вотчицев казав, що буде продавати автомобіль за 4000 доларів. А 30.08.22 домовилися за 2500 доларів. З ОСОБА_23 ніяких домовленостей не було, вона просто їздила на автомобілі. Купівлю- продаж автомобіля не оформляли, повірили на слово. Не подумали про оформлення розписки. При купівлі номера кузова не перевіряли. Чоловік користувався цим автомобілем до жовтня 2022 року. Працівники поліції при першій зупинці просто попередили, а на другий раз вже вилучили автомобіль. Чоловік одразу пішов до ОСОБА_4 щоб той повернув кошти. Перед купівлею-продажем автомобіля на ньому їздив ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . З автомобіля Вотчицев речі не забирав, а ОСОБА_10 забирала.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні пояснив, що він не був присутній при угоді щодо автомобіля. Цей автомобіль давно заїхав з-за кордону, років 7-8. Він його бачив з перших днів, як його пригнали. Вотчицев пригнав цей автомобіль для мовної школи. Автомобілем користувалися близькі та рідні ОСОБА_4 . Він бачив, що автомобіль перефарбували, з`явилась українська реєстрація десь 2 роки тому. Знає про цей автомобіль, бо часто допомагав у його ремонті. Товариш ОСОБА_4 ОСОБА_11 є його (свідка ОСОБА_24 ) родичем. Автомобіль був світло-сірого кольору. Кузовний номер, який розташований знизу на полу біля пасажирського сидіння, був пошкоджений. На дублюючий номер не дивився. Зі слів ОСОБА_9 йому відомо, що той придбав автомобіль у ОСОБА_4 . Автомобіль у ОСОБА_16 був не постійно, тобто ОСОБА_25 брав цей автомобіль користуватися, це було на всьому протязі часу від завезення автомобіля в Україну до його продажу. Кузовний номер був пошкоджений з самого початку. Останнім часом автомобілем користувався ОСОБА_20 та його адміністратор ОСОБА_10 .

Суд, заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні заяви, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , а також відповіді начальника Територіального сервісного центру № 3242 від 29.12.2023 власником автомобіля марки «Форд Фокус», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 сірого кольору зазначена ОСОБА_3 (а.с. 16, 221-222 т.1).

06 листопада 2022 року позивач, керуючи автомобілем марки «Форд Фокус», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 сірого кольору та рухаючись по вул. Шевченка в м. Тараща Білоцерківського району Київської області, навпроти будинку № 78, був зупинений працівниками поліції, які під час перевірки документів на вищевказаний автомобіль виявили ознаки підробки.

Згідно протоколу огляду місця події від 06.11.2022 року, проведеного ст. слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_26 , автомобіль марки «Форд Фокус», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 сірого кольору та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_5 вилучено до відділення поліції №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (а.с. 14-16 т.1).

По даному факту 07.11.2022 року розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, що внесено до ЄРДР 07.11.2022 року за № 0000154 (а.с. 18 т. 1).

Згідно постанови дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Шостака В.А. від 07.11.2022 року про визнання речовими доказами та передача їх на зберігання вилучені в ході проведення огляду автомобіль «Форд Фокус», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 сірого кольору та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_5 визнані речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000154 (а.с. 17 т.1).

Ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 09.11.2022 року накладено арешт на майно, вилучене за адресою: ділянка автодороги по вул. Шевченка м. Тараща Білоцерківського району Київської області, навпроти будинку № 78, а саме на легковий автомобіль марки «Форд Фокус» типу ХЕТЧБЕК - В, номер шасі НОМЕР_4 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2000 року випуску та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с. 18-20 т.1).

Згідно висновку експерта Київського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-22/49659-ДД від 23.11.2022 року бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль «Форд Фокус», видане ТСЦ 5147 01.03.2019 року на ім`я ОСОБА_3 , за розміром, способом друку та за спеціальними елементами захисту не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України (а.с. 21-28 т.1).

17.11.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення щодо нього з боку ОСОБА_2 шахрайства шляхом обману та зловживання довірою. 18.11.2022 року відомості по даному факту внесені до ЄРДР за №0000165 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с.29 т.1)

Постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Шостака В.А. від 16.04.2023 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000165 від 18.11.2022 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України (а.с.29-31 т.1).

19.06.2023 року відповіч ОСОБА_2 подав до Таращанського районного суду Київської області скаргу на постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Шостака В.А. від 16.04.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000165, яку ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області Шабрацького Г.О. повернуто скаржнику (а.с. 69 т.1).

Згідно витягів з реєстру МВС у формі реєстраційної картки Територіального сервісного центру МВС № 3242 Регіонального сервісного центру МВС в Київській області (Філія ГСЦ МВС) станом на 05.12.2023 року та на 30.12.2023 року під державним реєстраційним номером НОМЕР_2 01.03.2019 року зареєстрований автомобіль марки «Форд Фокус», категорія ТЗ В, тип ТЗ кузова ХЕТЧБЕК- загальний, код типу ТЗ 1-легковий , код типу кузова 1900, код кольоруколір 8-сірий, VIN - НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_4 , його власником є ОСОБА_3 . Автомобіль із номером шасі (VIN-код) НОМЕР_4 зареєстрований під державним реєстраційним номером (номер та серія знака) НОМЕР_2 01.03.2019 року, його власником є ОСОБА_3 .

Згідно з відповіддю т.в.о. ВП № 1 Білоцерківського РУП від 05.03.2024 в період часу з 01.01.2022 по 05.03.2024 працівниками поліції на території України зупинявся автомобіль марки «Форд фокус» д.н.з. НОМЕР_2 , власник авто ОСОБА_3 :

-26.11.2022 в м. Одеса за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відносно ОСОБА_27 ;

- 22.01.2024 в м. Одеса за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_28 .

Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першої статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 ст. 638 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України).

У частинах першій та другій статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 658 Ц України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір. Спеціальні правила закріплені у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух».

Так, Закон України «Про дорожній рух» визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до положень статті 34 Закону України «Про дорожній рух» (у редакції, чинній на 30.08.2022 року) державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.

Органи, які здійснюють відомчу реєстрацію транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування, після реєстрації (внесення змін у відомості про реєстрацію) транспортного засобу невідкладно подають відомості про нього до Міністерства внутрішніх справ України для внесення їх до Єдиного державного реєстру.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають встановленим вимогам. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації.

Єдині зразки державних номерних знаків та вимоги до них, у тому числі тих, що виготовляються за індивідуальним замовленням, встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів, зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть замовити один додатковий комплект номерних знаків, який виготовляється за їх індивідуальним замовленням та відповідає встановленим вимогам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Відповідно до положень пункту 8 цього Порядку (у редакції, чинній на 30.08.2022 року) документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, є зокрема: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

договір купівлі-продажу, оформлений в електронному вигляді через електронний кабінет водія або Єдиний державний вебпортал електронних послуг, тощо.

Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Правовий аналіз вказаних норм права свідчить про те, що правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір купівлі-продажу транспортного засобу. Така правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 01.11.2022 року по cправі № 911/1278/20. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі № 278/3640/18.

Посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів», а саме, що його права як споживача порушено, оскільки йому реалізовано продукцію, яка є неналежної якості, фальсифікованою, суд вважає помилковим з огляду на таке.

Так, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг (ст.1-1 Закону).

У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника;

Продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації(ст.1 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Отже, дія ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, які виникли між сторонами, тобто між фізичними особами, оскільки відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Факт існування цивільно-правових відносин, які являють собою невиконання умов договору купівлі-продажу з боку відповідача, доводиться позивачем переважно показами свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , які суд оцінює критично, оскільки вказані свідки, перебувають в дружніх та родинних стосунках з позивачем.

Щодо посилання позивача на постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Шостака В.А. від 16.04.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000165 від 18.11.2022, як на доказ існування ніж ним та відповідачем договірних відносин з купівлі-продажу автомобіля марки «Форд Фокус», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 сірого кольору, то вона не є обов`язковою для суду, оскільки такими згідно частини 6 ст. 82 ЦПК України є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи питання про допустимість аудіозаписів телефонних розмов, наданих представником позивача, в якості доказу, суд виходить з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Статтею 31 Конституції України передбачено, що кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 1 ст. 32 Конституції України).

Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням СБУ щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України №12?рп/2011 від 20.10.2011 р., дійшов такого висновку: «В аспекті конституційного подання щодо суб`єктів одержання доказів у кримінальній справі в результаті здійснення оперативно-розшукової діяльності положення першого речення частини третьої статті 62 Конституції України (254к/96-ВР), відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" (2135-12), особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.».

Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 27.09.2019 р. у справі №520/5474/19 вказав, що здійснення звукового запису голосу особи без її згоди порушує право на охорону інтересів особи. Голос фізичної особи належить до проявів особистого характеру, що охороняється, його звуковий запис можна здійснювати або використовувати тільки з відома фізичної особи.

Відповідач категорично заперечував проти прийняття судом в якості доказів аудіозаписів телефонних розмов, наданих представником позивача.

Згідно ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, суд оцінює дані докази як такі, що є недопустимими та порушують встановлене ст. 32 Конституції України право на таємницю телефонних розмов.

Жодних інших доказів, які б свідчили про те, що сторони уклали договір купівлі-продажу автомобіля, як от договір купівлі-продажу, акт приймання-передачі, розписка про отримання певної грошової суми тощо, позивачем та його представником суду не надано та матеріали справи їх не містять.

Суд звертає увагу, згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а також кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Так ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивач та його представник, всупереч вимог ст.ст.12, 43, 81, 83 ЦПК України, не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання договору купівлі-продажу автомобіля марки «Форд Фокус», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 сірого кольору та заподіяння позивачу внаслідок цього збитків, тобто не довели ті обставини, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Позивач, проявивши розумну обачність, не маючи перешкод у доступі до законодавства, міг і повинен були знати про наслідки укладення договору купівлі-продажу без перереєстрації автомобіля на нового власника, тому несе ризик настання таких наслідків.

Щодо задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у зв`язку з продажем товару неналежної якості, суд виходить з наступного.

Так, частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (Частина 2 статті 23 ЦК України).

Згідно пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки, моральна шкода є наслідком неправомірних дій, тобто має похідний характер від майнової шкоди, а позивач та його представник не довели суду факту укладання між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу автомобіля марки «Форд Фокус», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 сірого кольору та заподіяння внаслідок цього збитків відповідачем, тобто протиправності його діяння, в позові в частині відшкодування моральної шкоди також необхідно відмовити.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 3, 5, 12, 13, 19, 43, 49, 76 - 81, 83, 89, 100, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 6, 11-16, 23, 203, 328, 611, 626-628, 638-640, 655-658 ЦК України, ст.ст. 55, 58 ГК України, Законом України «Про дорожній рух» та Законом України «Про захист прав споживачів», Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», Постановою Пленуму Верховного Суду N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у зв`язку з продажем товару неналежної якості - відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення складено 28.03.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий:В. І. Зінкін