Справа № 489/6723/23
Провадження № 2/489/530/24
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу в частині зазначення покупця недійсним та переведення прав та обов`язків покупця, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельянова Наталя Валеріївна,

встановив:

В жовтні 2023 року позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу в частині зазначення покупця недійсним та переведення прав та обов`язків покупця.

Свої вимоги мотивувала тим, що 21.11.2016 ПН ММНО ОСОБА_11 був посвідчений договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_9 продала ОСОБА_3 кв. АДРЕСА_1 . Продаж квартири за домовленістю сторін, згідно положень договору, вчинено за 63 270,00 грн., які отримані продавцем до підписання цього договору. Продаж квартири відбувся за письмовою згодою чоловіка продавця ОСОБА_10 . Дружина покупця ОСОБА_6 надала письмову згоду на продаж квартири, з зазначенням того, що грошові кошти, які витрачаються на придбання квартири, є особистою приватною власністю її чоловіка ОСОБА_3 , які подаровані йому його батьками. За вказаним договором купівлі-продажу покупець начебто розрахувався за придбання квартири коштами, які були подаровані йому його батьками. Однак позивач зазначає, що вказаний факт не відповідає дійсності. На момент укладення зазначеного договору ОСОБА_3 не мав фінансової платоспроможності на придбання дороговартісного нерухомого майна, він не мав особистих заощаджень та будь-яких договорів з кредитними установами не укладав, жодних договорів дарування ОСОБА_3 ні з матір`ю, ні з батьком, ні з іншими особами не укладав. Крім того, на момент укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_3 навчався на денній формі навчання за державним замовленням у Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України, до закінчення навчання він не працював та ніяких доходів не мав. Позивач також спростовує обставину купівлі-продажу спірної квартири за 63 270,00 грн. Даний факт не відповідає дійсності, оскільки позивач особисто передавала ОСОБА_10 грошові кошти в якості оплати вартості квартири в розмірі 27 000,00 доларів США, які передавались двома частинами, що підтверджується розписками. З даних розписок вбачається, що передавала кошти саме позивач ОСОБА_1 . Укладання договору купівлі-продажу квартири із зазначенням покупцем сина позивача - ОСОБА_3 , було формальним та обумовлено станом здоров`я позивача. Напередодні укладення договору позивач дізналась про наявність в неї онкологічного захворювання, що потребувало негайного хірургічного втручання. Перебуваючи у хворобливому та пригніченому стані, переживаючи шок, паніку і страх, відчуваючи глибокі страждання і невизначеність у майбутньому, позивач вирішила, що при укладенні договору покупцем буде зазначений її син ОСОБА_3 , який погодився формально виступити покупцем. З часу придбання квартири позивач особисто оплачує всі комунальні послуги безпосередньо з місця свого проживання - селища Єланець Вознесенського району Миколаївської області. Крім того, позивач за власний рахунок здійснила дороговартісний ремонт квартири, її реконструкцію, в результаті чого збільшилась її площа, також особисто придбавала будівельні матеріали, меблі і побутову техніку. За всіма договорами щодо замовлення будівельних матеріалів та техніки замовником виступала ОСОБА_6 , якій позивач довірила усі роботи по облаштуванню квартири. Але при цьому всі витрати за договорами несла виключно позивач. За весь час проведення будівельних робіт відповідач ОСОБА_3 не цікавився проведенням ремонту, не надавав батькам жодної допомоги, в тому числі матеріальної. Позивач та її чоловік все життя працювали та мали заощадження, також мають у власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, від використання яких отримують додатковий дохід. Саме за рахунок даних коштів позивач придбала квартиру та здійснила в ній ремонт. Натомість відповідач ОСОБА_3 не мав коштів на придбання квартири. Після закінчення відповідачем навчання, позивач та її чоловік за власні кошти орендували йому та його родині квартиру. Оскільки в грудні 2018 року на вимогу орендодавця відповідач змушений був виселитися з квартири, на той час його дружина була вагітна, позивач дозволила йому проживати у спірній квартирі. Проте у вересні 2023 року відповідач по справі відмовився виконати раніше досягнуті домовленості та повернути позивачу квартиру шляхом юридичного оформлення відповідного договору. Позивач вважає такі дії ОСОБА_3 незаконними , оскільки фактичним покупцем квартири є саме вона.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , посвідчений ПН ММНО ОСОБА_11 , зареєстрований в реєстрі за № 2558, запис про право власності № 17525070, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 як покупцем недійсним в частині зазначення покупця ОСОБА_3 ; перевести на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , права та обов`язки покупця кв. АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу, посвідченим 21.11.2016 ПН ММНО ОСОБА_11 , зареєстрований в реєстрі за № 2558; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2023 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області інформацію про джерела отримання доходів,а також суми нарахованих та/або отриманих доходів і сплачених податків ОСОБА_3 за період з 01.01.2015 по 21.11.2016; витребувано у ПН ММНО ОСОБА_11 копії всіх документів, на підставі яких було посвідчено договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , укладений 21.11.2016 між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , зареєстрований в реєстрі за № 2558.

Витребувані матеріалами надійшли на адресу суду.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2023 накладено арешт на кв. АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

20.11.2023 від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Новгородової Т.М. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позивач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилався на те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Зазначав, що він та ОСОБА_9 , діючи згідно з власним волевиявленням, добровільно, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, уклали договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 . Згідно з умовами даного договору продаж квартири відбувся за 63 270,00 грн. Цю суму сторони вважали справедливою, її розмір не пов`язаний зі збігом якихось важких обставин і сторін повністю задовольняє. Відповідно до звіту про оцінку, виданого ФОП ОСОБА_12 , оціночна вартість відчужуваного майна станом на 09.11.2016 становить 63 270,00 грн. ОСОБА_6 нотаріально підтвердила, що її чоловік ОСОБА_3 самостійно придбає (купує) у власність вказану квартиру за кошти, які належать йому на праві особистої приватної власності та отримані в подарунок від його батьків. Вважає, що спростування позивачем факту отримання ним грошових коштів в подарунок від батьків не підтверджено належними та допустимими доказами. Також відповідач зазначає, що він разом з дружиною та донькою проживає в спірній квартирі, за роки володіння квартирою були проведення її покращення, в квартирі зареєстрована малолітня дитина, що, на його переконання, свідчить про реальне настання наслідків договору купівлі-продажу. З 2016 року будь-яких претензій з боку позивача до відповідача щодо спірної квартири не було, в зв`язку з чим позивачем пропущено строк позовної давності для звернення із даним позовом до суду. Посилаючись на викладене позивач вважає, що будь-яких правових підстав для задоволення позову немає.

27.11.2023 на адресу суду від представника позивача адвоката Царик Р.М. надійшла відповідь на відзив, згідно якого вона спростовує заперечення відповідача проти позову та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

27.11.2023 від ОСОБА_6 надійшли пояснення третьої особи, згідно яких вона підтверджує обставини, викладені у позові, та вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також ОСОБА_6 підтверджує, що спірна квартира була придана за особисті кошти батьків, оскільки вона та її чоловік коштів на придбання такої дороговартісної квартири не мали. Щодо підписання нею у нотаріуса заяви, згідно якої вона підтвердила, що квартира придбана її чоловіком, третя особа пояснила, що не була ознайомлена належним чином з її змістом та не розуміла її правових наслідків, її було запевнено нотаріусом, що це шаблон і він має значення в разі, якщо при розірванні шлюбу вона матиме майнові претензії до свого чоловіка.

27.11.2023 ОСОБА_5 подав до суду пояснення третьої особи, згідно яких зазначає, що він та його дружина (позивач по справі) на протязі багатьох років збирали кошти на покупку власного житла в м. Миколаєві. Вони підібрали квартиру для купівлі, дружина особисто домовилась про ціну, строки та інші умови укладення договору, проте напередодні укладення угоди вони дізнались про наявність у його дружини онкологічного захворювання, що призвело до нестабільного морального стану, та вони вирішили формально зазначити в договорі купівлі-продажу квартири їх сина ОСОБА_3 . Але всі розрахунки за покупку квартири здійснювала безпосередньо його дружина за власні кошти. ОСОБА_5 підтверджує, що квартиру фактично було придбано за 27 000,00 дол. США. У його сина коштів на придбання нерухомості не було. Посилаючись на викладене вважав, що позовні вимоги його дружини обґрунтовані та підлягають задоволенню.

04.12.2023 від відповідача ОСОБА_10 надійшла заява про визнання позову, відповідно до якої вона зазначає, що саме з ОСОБА_1 домовлялась про продаж належної їй кв. АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 оплатила їй вартість квартири 27 000,00 доларів США двома сумами 500,00 доларів США та 26 500 доларів США. Претензій матеріального характеру вона не має. Розрахунок за продаж квартири виконано в повному обсязі. Не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

04.12.2023 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_10 , відповідно до яких підтверджує той факт, що саме ОСОБА_1 особисто домовлялась з його дружиною про продаж квартири, яку вона купувала для себе з чоловіком. Також він зазначав, що був присутній під час передачі ОСОБА_1 його дружині коштів за продаж квартири в сумі 26 500,00 дол. США під час укладення угоди у нотаріуса, і ще раніше під час передачі авансу в сумі 500 дол. США. З ОСОБА_3 він не знайомий особисто, бачив його тільки один раз під час укладення договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.12.2024 закрито підготовче провадження у справі, викликано в судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Царик Р.М. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Новгородова Т.М. в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на реальність договору, зазначили, що квартира була придбана за особисті кошти відповідача, також наголошувала на пропуску позивачем позовної давності при зверненні до суду.

Відповідач ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином. 04.12.2023 від неї на адресу суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Треті особа ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні вважали, що позов підлягає задоволенню, не заперечували проти закриття підготовчого засідання.

Третя особа ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином.

Третя особа ПН ММНО ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

08.06.1991 ОСОБА_13 уклала шлюб з ОСОБА_5 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_14 » (т. 1, а.с. 30).

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а.с. 31).

Як вбачається з копії трудової книжки, ОСОБА_1 з 30.08.1980 р. і дотепер офіційно працює, з 01.01.2021 на посаді старшої медичної сестри Єланецького закладу дошкільної освіти ясел садка) № 1 «Ромашка» (т. 1, а.с. 34-36).

Згідно довідки Відділу обслуговування громадян № 12 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області від 29.09.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 01.11.2010 як пенсіонер за вислугою років (т. 1, а.с. 38).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.12.2014 ОСОБА_15 на праві власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території с/ради Маложенівської, Єланецького району, Миколаївської області (т. 1, а.с. 39).

У відповідності до свідоцтва про право власності від 11.12.2014 ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території с/ради Маложенівської, Єланецького району, Миколаївської області (т. 1, а.с. 44).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2020, виданого приватним нотаріусом Єланецького районного нотаріального округу Миколаївської області Волошиним В.В., ОСОБА_5 належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,9499 га, яка розташована в межах Єланецької селищної ради Єланецького району Миколаївської області (ч. 1, а.с. 54).

Відповідач по справі ОСОБА_3 відповідно до наказу від 13.08.2014 № 187о/с призначений на посаду курсанта Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України та зарахований на всі види курсантського забезпечення з 13.08.2014.

Відповідно до диплому бакалавра В18 № 038476 ОСОБА_3 закінчив у 2018 році Черкаський інститут пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України (т. 1, а.с. 33).

Згідно відповіді Головного управління ДПС у Миколаївській області на запит суду від 09.11.2023 а період 2015-2016 роки ОСОБА_3 отримував наступні доходи: 1 квартал 2015 року 624,00 грн., стипендія; 2 квартал 2015 року 624,00 грн., стипендія; 3 квартал 2015 року 624,00 грн., стипендія; 4 квартал 2015 року 624,00 грн., стипендія; 1 квартал 2016 року 624,00 грн., стипендія; 2 квартал 2016 року 624,00 грн., стипендія; 3 квартал 3016 року 661,00 грн., стипендія; 4 квартал 2016 року 735,00 грн., стипендія (т. 1, а.с. 137-139).

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2015 по грудень 2023 року, від спільного проживання в них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 50).

21.11.2016 між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В., відповідно до якого ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_3 купив (прийняв у власність) кв. АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 143-144).

Згідно п. 3 договору продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 63 270,00 грн., які отримані продавцем до підписання цього договору. Цю суму сторони вважають справедливою, її розмір не пов`язаний зі збігом якихось важких обставин і сторони повністю задовольняє. Сторони своїми підписами під цим договором підтверджують факт повного розрахунку. Ринкова вартість аналогічних об`єктів нерухомого майна на сьогоднішній день сторонам відома та зазначена в договорі ціна продажу є реальною, не є заниженою, з метою зменшення витрат, пов`язаних з посвідченням цього договору.

Правові наслідки укриття дійсної продажної ціни нотаріусом сторонам роз`яснено.

Купівля-продаж вказаної квартири здійснюється за письмовою згодою чоловіка продавця ОСОБА_10 та за письмовою заявою дружини покупця ОСОБА_6 .

21.11.2016 ОСОБА_16 було надано заяву про згоду на продаж квартири, посвідчену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В., згідно якої він діє згоду своїй дружині ОСОБА_9 на продаж кв. АДРЕСА_1 , за ціною та на умовах на її розсуд. Він підтвердив, що вказана вище квартира, яка буде продаватись, є їх з дружиною спільною сумісною власністю, оскільки була придбана в період перебування в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти (т. 1, а.с. 155).

Згідно заяви ОСОБА_6 від 21.11.2016, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В., їй відомо про те, що її чоловік ОСОБА_3 придбає (купує) у власність кв. АДРЕСА_1 , за ціною та на умовах на його розсуд. Цією заявою вона підтвердила та повідомила про те, що грошові кошти, які витрачаються її чоловіком на придбання вищевказаної квартири не є спільною сумісною власністю, а належать йому на праві особистої приватної власності, оскільки були подаровані її чоловіку його батьками. Окремо ОСОБА_6 зазначила, що текст заяви їй відомий та зрозумілий, про що свідчить її особистий підпис в цьому документі (т. 1, а.с. 156).

У відповідності до звіту про оцінку трикімнатної житлової квартири АДРЕСА_2 , виконаного ФОП ОСОБА_12 станом на 09.11.2016, оціночна (ринкова) вартість квартири становить 63 270,00 грн. (т. 1, а.с. 158-182).

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідач ОСОБА_3 , після укладення договору купівлі-продажу зареєстрований в кв. АДРЕСА_1 з 14.06.2018. На питання суду відповідач пояснив, що раніше він не міг зареєструватися у вказаній квартирі, оскільки був студентом Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України, де проживав в казармі по АДРЕСА_3 та був там зареєстрованим до закінчення навчання. В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані також його дружина ОСОБА_6 з 08.11.2018, донька ОСОБА_1 з 07.02.2019. (т. 1, а.с. 48, 49). Згідно пояснень відповідача станом на час розгляду справи його колишня дружина знята з реєстрації за цією адресою.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що через важкий стан здоров`я та онкологічне захворювання покупцем квартири, яку мала намір придбати вона за власні кошти (які належали їй спільно з її чоловіком), формально було зазначено її сина ОСОБА_3 . При цьому за їх усною домовленістю під час укладення оспорюваного договору ними досягнуто згоди, що пізніше, якщо стан здоров`я позивача покращиться відповідач переоформить квартиру на свою матір ОСОБА_1 . На питання суду, позивач та третя особа чоловік позивача та батько відповідача ОСОБА_5 пояснили, що ними з чоловіком було прийнято рішення щодо реєстрації квартири саме за їх сином ОСОБА_3 тому що ОСОБА_5 є пенсіонером МВС, переживали, що батьки ОСОБА_5 , які ніколи не допомагали подружжю ОСОБА_14 можуть претендувати на спірну квартиру у порядку спадкування, тому вони дійшли згоди щодо її реєстрації за відповідачем та фактичного проживання у ній ОСОБА_5 у разі загибелі позивача.

Відповідно до виписного епікризу Миколаївського обласного онкологічного диспансеру ОСОБА_1 перебувала в гінекологічному відділенні з 15.08.2016 по 23.08.2016 з діагнозом лейоміома матки, полікістоз яєчників, стан після операції (т. 1, а.с. 52).

Згідно виписки Єланецької ЦРЛ з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 01.11.2016 по 18.11.2016 з діагнозом післяопераційний синдром, вегето-судинний криз (т. 1, а.с. 51).

Також обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилалась на те, що вона за власні кошти здійснила ремонт кв. АДРЕСА_1 . При цьому замовником робіт та матеріалів виступала вона та її невістка ОСОБА_6 , якій вона в зв`язку з важким станом здоров`я доручила виконання (контроль) ремонтних робіт. На підтвердження вказаної обставини позивачем до суду долучено копії договорів підряду, договорів поставки, актів виконаних робіт, квитанцій, накладних, рахунків-фактур (т. 1, а.с. 57-84).

Спростовуючи те, що відповідач ОСОБА_3 є дійсним покупцем спірної квартири, позивач посилалась на те, що за своїм фінансовим станом її син ОСОБА_3 , як студент денної форми навчання, який не мав жодних доходів, окрім стипендії, не мав матеріальної можливості придбати дороговартісне нерухоме майно, а саме кв. АДРЕСА_1 . Наголошувала на тому, що дійсна вартість квартири становила 27 000,00 доларів США, які нею було особисто передано продавцю ОСОБА_9 , а не 63 270,00 грн., які було зазначено в договорі. Вказана сума була зазначено сторонами з метою мінімізувати суму податку та інших зборів, які підлягали оплаті при укладенні договору купівлі-продажу.

Згідно розписки від 08.11.2016 ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_1 задаток в розмірі 13 000,00 грн., що еквівалентно 500 доларів США, за продаж кв. АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 28).

Відповідно до розписки від 21.11.2016 ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_1 суму в розмірі 26 500,00 доларів СШАза продаж кв. АДРЕСА_1 . Гроші отримано в повному обсязі, претензій до покупця не має (т. 1, а.с. 29).

У відповідності до повідомлення на послуги, ПАТ «Миколаївобленерго» надало платнику ОСОБА_3 послуги з заміни + тех. пров. на суму 229,77 грн. (т. 2, а.с.11), які було оплачено відповідачем згідно квитанції від 21.11.2016 (т. 2, а.с. 12).

21.08.2017 між ОСОБА_3 та АТ «Миколаївобленерго» було укладено договір про надання послуг (т. 1, а.с. 13-16). Також 21.08.2019 між АТ «Миколаївобленерго» та ОСОБА_3 було підписано Акт розмежування балансової належності електричних мереж (т. 1, а.с. 17). Крім того, 26.11.2018 між АТ «Миколаївобленерго» та ОСОБА_3 було підписано Акт № 3/03694 про пломбування прибору обліку (т. 1, а.с. 19).

Свідок ОСОБА_7 , який є сином позивача та рідним братом відповідача, в судовому засіданні під присягою надав покази, що у день укладення оспорюваного договору купівлі-продажу він разом із позивачем під`їхав до офісу приватного нотаріуса та перерахував кошти, які йому надала для перерахунку саме позивач, для укладення договору купівлі-продажу від 21.11.2016. Таких коштів було 26 500,00 дол. США. При його укладенні він присутнім не був та після перерахування коштів поїхав по своїх справах. Пізніше дізнався, що покупцем у договору був зазначений його брат відповідач у справі. Про домовленості у його сім`ї з приводу укладеного договору йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_8 під присягою надав покази, що робив ремонт у квартирі АДРЕСА_1 більше року. З ним за роботу та придбані деякі будівельні матеріали розраховувалась або позивач або колишня дружина відповідача ОСОБА_17 . Відповідач ніколи з ОСОБА_8 не розраховувався, завдання йому не давав. Позивач разом з ОСОБА_18 надавали йому замовлення щодо ремонту, пояснювали де треба робити розетки, встановлювати сантехніку, де будуть стояти меблі.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.

При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, чч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтями 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, з наведено можна дійти висновку про те, що укладений правочин є правомірним, за виключенням прямої вказівки закону про його правомірність чи визнання його таким за рішенням суду.

При цьому, останні вимоги повинен ініціювати та довести позивач.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (статті 12, 81 ЦПК України).

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що посилання позивача на те, що її син ОСОБА_3 є лише формальним покупцем кв. АДРЕСА_1 не підтвердженні достовірними, достатніми та неспростовними доказами.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що відповідач по справі ОСОБА_3 не мав власних коштів на придбання нерухомого майна, спростовуються матеріалами справи (договором купівлі-продажу, заявою його дружини ОСОБА_5 ), які складені приватним нотаріусом, з якими сторони були ознайомлені на час їх складання та власними підписами підтвердили, що їх зміст їм нотаріусом роз`яснений та зрозумілий. Крім того, відповідач надав пояснення суду, що кошти у розмірі 5000,00 дол. США, яких було достатньо для покупки квартири за ціною, зазначеною у договорі, які на весілля були подаровані його бабусею, він одразу після весілля передав позивачу саме для придбання для нього житла. Відповідач не заперечує, що кошти продавцю передавала саме позивач, проте наполягає, що це були його власні кошти.

Не враховує також суд посилання позивача на те, що реальна вартість спірної квартири становила 27 000,00 доларів США, замість визначеної в договорі 63 270,00 грн., які були сплачені саме нею на користь продавця ОСОБА_9 , оскільки такі обставини, хоч і підтверджені наявними у справі розписками та показами свідка ОСОБА_7 , однак не мають значення для вирішення позовних вимог по суті виходячи з наступного.

Відповідно до статті 657 ЦК України обов`язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна є укладення його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України; зокрема, відповідно до її частини п`ятої правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15 (провадження № 61-14680сво20), від 1 червня 2022 року у справі № 372/2157/19 (провадження № 61-18267св21), від 7 червня 2022 року у справі № 756/15583/17 (провадження № 61-20565св21), від 5 жовтня 2022 року у справі № 372/2157/19 (провадження № 61-6340св22) від 27 липня 2022 року у справі №201/5565/19 (провадження № 61-14926св21) та від 16 листопада 2022 року у справі № 522/7408/20 (провадження № 61-4871св22).

Звертаючись з вказаним позовом, ОСОБА_1 просила, зокрема, визнати частково недійсними у частині визначення покупця договір купівлі-продажу квартири від 21.11.2016 з переведенням прав покупця за цим договором на неї.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Особа, звертаючись із позовом до суду, має право пред`явити таку вимогу на захист свого цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, і призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця і переведення прав покупця не підлягають задоволенню, оскільки позивач обрав неефективний спосіб захисту.

Положеннями ЦК України не допускається такої правової конструкції як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 11.01.2023 по справі № 461/56/20.

Більш того неспротосвних доказів купівлі спірної квартри саме позивачем суду не надано.

Оскільки суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до відповідача у спорі, а суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову по суті, доводи, викладені у відзиві відповідача стосовно застосування судом позовної давності, судом не перевіряються. Крім того, позивач обґрунтовує подання позову у 2023 році тим, що відповідач відмовив їй у переоформленні спірної квартири на неї та намагається відчужити квартиру іншій особі.

Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК «України», покладаються на позивача.

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку ухвалення судом рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням.

Враховуючи, що спір розглянутий судом та у задоволенні позову відмовлено, заходи забезпечення позову, накладені згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2023 у виді арешту на кв. АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , слід скасувати.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу в частині зазначення покупця недійсним та переведення прав та обов`язків покупця, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельянова Наталя Валеріївна відмовити.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Скасувати заходи забезпечення позову у виді арешту на кв. АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, накладені ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2023.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ;

відповідач: ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ;

третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ;

третя особа: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ;

третя особа: ОСОБА_6 , РНОКПП, місце реєстрації: АДРЕСА_5 ;

третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянова Наталя Валеріївна, адреса: м. Миколаїв, вул. Погранична, 72, оф. 10.

Повний текст рішення складено 01.04.2024.

Суддя Г.А. Микульшина