Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/377/24
Справа № 279/8212/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Волкович Н.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/8212/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 10.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ОСОБА_1 (далі-відповідач) було укладено кредитний договір №837634856. Відповідно до умов кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін та пароль Особистого кабінету. Правила надання грошових коштів у кредит Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео Швидка Фінансова Допомога" перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

28.11.2018 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

31.12.2020 року Додаткового угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст нової редакції Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року.

Відповідно до реєстру боржників №44 від 17.07.2019 до Договору факторингу №28-1118-01 укладеного між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №837634856.

20.10.2022 року між ТОВ "Таліон Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах, права вимоги.

Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16553.58 грн., з яких: 7222.30 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9331.28 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до договору факторингу ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язалось протягом 10 робочих днів з дати відступлення вимоги за кредитним договором Фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про Фактора у спосіб, передбачений кредитним договором та вимогами чинного законодавства.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №837634856 в розмірі 16553.58 грн., з яких 7222.30 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9331.28 сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 01.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7. Кредитний договір підписано електронним підписом позиальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в кредитному договорі, реквізити та підпис сторін. Відповідно до кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ "Інвест Фінанс" у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно умов кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ "Інвест Фінанс" суми кредиту. Відповідно до кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Інвест Фінанс", що розміщені на Веб-сайті Товариства https://cashberry.com.ua/, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

11.05.2021 року між ТОВ "Інвест Фінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №11052021, у відповідності до умов якого ТОВ "Інвест Фіннс" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 11.05.2021 до Договору факторингу №11052021 від 11.05.2021, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10377 грн., з яких: 3500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6877 грн. сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №7 в розмірі 10377 грн., з яких: 3500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6877 грн. сума заборгованості за відсотками.

Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №837634856 у розмірі 16553, 58 гривень; За кредитним договором №7 у розмірі 10377 гривень, та понесені судові витрати.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача, адвоката Калініна С.К., через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. В обґрунтування такої позиції зазначає, що 28.11.2018 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №837634856 від 10.06.2019, що, як вказує позивач, підтверджується Реєстром боржників №44 від 17.09.2019. Проте позивачем не надано договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, так само позивачем не надано Реєстр боржників №4 від 17.09.2019 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, як доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги, позивачем надано частину Додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до вказаного договору від 28.11.2021, а саме 5 сторінок з 10, згідно якої текст договору викладено у новій редакції. У той же час, договір факторингу було укладено 28.11.2018, тоді як кредитний договір був укладений 10.06.2019, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача. Так, із аналізу вказаних договорів факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" перейшло до нових кредиторів, починаючи ще 28.11.2018, а сам кредитний договір № 837634856 був укладений 10.06.2019, тобто більше ніж через 6 місяців після укладення договору факторингу, що взаємо виключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідним від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Крім того, представник відповідача вказав, що право грошової вимоги позивача до відповідачки в сумі 10377 грн. за кредитним договором № 7 не доведено, так як наданий витяг з Реєстру боржників до договорів факторингу не містить підписів сторін, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника за вказаними кредитними договорами, безпосередньо Реєстри боржників до договорів факторингу, з яких вбачалося б право вимог за спірним кредитним договором позивачем суду надано не було, як і доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги. В той же час, подані до суду у якості доказів копії кредитних договорів з додатками не можуть вважатися належними та достовірними доказами, оскільки не підтверджують факт підписання договорів та додатків відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису який би відповідав вимогам спеціального Закону. В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б встановити, що ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі. ОСОБА_1 не заповнювала формуляр заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, не отримував одноразовий ідентифікатор, а також не вчиняла інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. При цьому, позивач будь-яких відомостей, підтверджуючих укладення електронних договорів суду не надав. Отже, у даному випадку, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитним договорам розрахункового документа або виписки з банківського рахунку , в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, а позивач не заявляв клопотання про витребування інформації про належність платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування грошових коштів. У свою чергу ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога", ТОВ "Фінансова Компанія "Інвест Фінанс" нарахувало проценти за позикою в значно більшому розмірі та відступило право вимоги процентів у таких розмірах позивачу. При цьому, в позовній заяві не наведено підстав такого розрахунку процентів, а додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитними договорами містить виключно суми процентів, права вимоги яких були передані відповідачу. Одночасно сторона відповідача зазначила на пропуск позивачу строку позовної давності, адже початок перебігу строку позовної давності слід рахувати з 10.07.2019 по кредитному договору №37634856 від 10.06.2019 та з 01.08.2019 по кредитному договору № 7 від 01.07.2019, а позовна заява зареєстрована в суді 18.12.2023. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по оплаті послуг за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5500 грн..

11.01.2024 року через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив відповідача на позов вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості було продовжено на строк дії карантину, крім того, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії. Крім того, у відповідності до умов договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні договору. Таким чином, оспорюваний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Відповідач не надав суду докази, які б спростували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитними договорами так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. З метою надання вичерпної інформації по справі, позивач після отримання відзиву на позов звернувся до первісного кредитора з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів за укладеним кредитним договором. Звернув увагу на те, що ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку, отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти має банк-емітент та відповідач ОСОБА_1 , ні первісні кредитори, ні позивач не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів, однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Щодо переходу майбутнього права вимоги представник позивача звернув увагу на те, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, в той час це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається договором факторингу, однак перехід права вимоги до боржників здійснюється за Реєстрами права вимоги, які відповідно можуть бути укладені після укладення договору факторингу. Представник позивача просив долучити до матеріалів справи документи, що підтверджують перехід права вимоги до ТОВ "ФК "ЄАПБ", а саме: копію договору факторингу №11052021 від 11.05.2021 року з додатками, Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №11052021 від 11.05.2021 року, копію платіжної інструкції №17091 від 13.05.2021 року. Стосовно витрат, понесених відповідачем на правову допомогу, то позивач категорично не погоджується з розрахунком, так як вони є завищеними для даної категорії справ. Таким чином, заперечення відповідача щодо позовних вимог, що викладені у відзиві на позов не підтверджуються жодними доказами, більш того ґрунтуються виключно на припущеннях та домислах, а отже пред`явлені до відповідача вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.

29.01.2024 року через систему "Електронний суд" представник позивача подав клопотання про долучення копії інформаційної довідки вих. №266/01 від 23.01.2024 року, яку просив врахувати разом з вищевказаними доказами, при розгляді справи №279/8212/23.

02.02.2024 року через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №837634856 від 10.06.2019 року ТОВ "Таліон Плюс".

02.02.2024 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання про долучення доказів, в обґрунтування якого вказано, що документи подані після закінчення процесуальних строків, при цьому позивачем не наведено жодних обставин на обґрунтування неможливості подання такого клопотання та доказів у строк, що встановлений законом. З матеріалів справи слідує, що при подачі позову до суду позивачем не було заявлено і не повідомлено суд про труднощі в отриманні доказів. Окрім того, подаючи дане клопотання позивач не обґрунтовував неможливості його подання у встановлений законом строк з причин, що не залежали від нього, клопотання про поновлення такого строку заявником не подано. До клопотання позивачем долучено копію інформаційної довідки №266/01 від 23.01.2024, проте з вищевказаного документа неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійснені операції. Відтак, вказане у сукупності унеможливлює встановлення судом факту перерахування коштів саме кредитодавцем на підставі відповідного договору, а не іншим особами за іншими правовідносинами. Просить залишити без задоволення клопотання позивача про долучення доказів, а такі докази визнати недопустимими як такі, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

12.03.2024 року через систему "Електронний суд" представник відповідача подав заяву про приєднання до матеріалів справи копію платіжної інструкції від 08.03.2024 на суму 2750 грн., щодо оплати в повному обсязі витрат на професійну правову допомогу.

Дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що позивач порушив спір з приводу договірних правовідносин у сфері кредитування, який регулюється положеннями глави 71 Цивільного кодексу України.

10.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №837634856, за умовами якого остання отримала кредит без конкретної споживчої мети на суму 10710 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,31% за кожен день користування кредитом.

На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит на поточний рахунок.

28.11.2018 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

20.10.2022 року між ТОВ "Таліон Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах, права вимоги.

01.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Інвест Фінанс" та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №7, відповідно до якого на умовах строковості, зворотності, платності, відповідачу було надано кредит у розмірі 3500 гривень, строком на 30 днів, зі сплатою процентів в розмірі - 1, 2% за кожен день користування кредитом.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

За правилом частини статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

11.05.2021 року між ТОВ "Інвест Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №11052021, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача за укладеним договором в сумі 10377 гривень, з яких 3500 гривень- сума заборгованості за основною сумою боргу, 6877 гривень заборгованість за відсотками.

Статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснювала жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.

Відповідач умов по укладеним договорам не дотрималась, внаслідок чого має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" у загальній сумі 26930, 58 гривень, яка складається з заборгованості:

- за кредитним договором №837634856 від 10.06.2019 року в розмірі 16553. 58 гривень, з яких: 7222, 30 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 9331, 28 гривень сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором №7 від 01.07.2019року в розмірі 10377гривень 00 копійок, з яких: з яких 3500 гривень- сума заборгованості за основною сумою боргу, 6877 гривень заборгованість за відсотками.

Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не оспорена та не спростована.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит на сплатити проценти.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договорів, їх форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує, що прийняті на себе зобов`язання за укладеними договорами сторона позивача виконала своєчасно і повністю, надававши відповідачу кредиті ресурси в повному обсязі, що стверджується наявними у справі документами.

Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Доказів на спростування доводів позивача, а також щодо розміру утвореної заборгованості відповідач, відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України, не подала, обмежившись у відзиві голослівними запереченнями.

Згідно положень ЦПК України сторони у справі наділяються не тільки рівними правами, але й рівними обов`язками.

Сторона відповідача, не дивлячись на наголошенні позивачем факти, жодних доказів стосовно не отримання кредитних коштів не подала.

Відповідач не була позбавлена можливості надати суду докази про те, що на її картковий рахунок кредитні кошти не надходили, таким картковим рахунком, на який здійснювалось перерахування кредитних коштів, вона не користується або він їй не належить, а також надати виписки щодо руху коштів на своїх банківських рахунках, однак факт відсутності вказаних у позові транзакцій, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу не довела, а лише наполягала на недоведеності позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи сторони відповідача про те, що договір факторингу було укладено раніше, у зв`язку з чим позивач не має права вимоги, спростовуються умовами Договору факторингу, яким обумовлені зобов`язання стосовно відступлення Факторові прав за грошовоми вимогами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому.

Посилання на несвоєчасність подачі доказів у даному випадку не може бути безумовною підставою для відмови у позові.

Доводи сторони відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності також не заслуговують на увагу виходячи з наступного:

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Згідно п.12 Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257. 258. 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, (розділ доповнено пунктом 12 згідно із Законом № 540-ІХ від 30.03.20201року.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який також неодноразово продовжувався та триває на даний час.

Відповідно до п. 19 ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Позовна заява надійшла до суду 18.12.2023 року.

Наведене вказує на відсутність підстав для задоволення заяви сторони відповідача та відмови у позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем обрано спосіб захисту тільки твердженням, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими належними та допустимими доказами. При цьому, не надавалися жодні докази на спростування доказів позивача.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Саме стандарт доказування, поряд із внутрішнім переконанням судді, дозволяє оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суддю у своїй версії, що робить оцінку доказів об`єктивною та більш обґрунтованою.

Судові акти різних національних судових інстанцій (Верховного Суду - справи № 917/1307/18, № 916/2403/18, № 910/18036/17, № 905/2382/17), як і Європейського суду з прав людини і основоположних свобод (рішення по справі «Бендерський проти України») орієнтують судову практику застосовувати при оцінці доказів стандарт доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities), або як його ще називають «переваги більш вагомих доказів» (preponderance of the evidence), що притаманний саме приватно-правовим відносинам. За класичним визначенням цей стандарт тлумачиться як розумний ступінь ймовірності, але менш високий в порівнянні з кримінальною справою.

Саме за цим стандартом доказування, тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатні та допустимі докази на підтвердження укладення вказаних договорів, та щодо неналежного виконання відповідачем умов за укладеними договорами, в результаті чого виникла кредитна заборгованість, до погашення якої відповідач добровільно заходів не вживає, а тому вимога позивача щодо стягнення утвореної заборгованості за кредитними договорами є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 626-629, 639, 1054, 1077, 1082 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №837634856 від 10.06.2019 року в розмірі 16553. 58 гривень, з яких: 7222, 30 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 9331, 28 гривень сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №7 від 01.07.2019року в розмірі 10377гривень 00 копійок, з яких: з яких 3500 гривень- сума заборгованості за основною сумою боргу, 6877 гривень заборгованість за відсотками, та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місце знаходження: 01032, м.Київ, вул.Симони Петлюри, буд.30, адреса для листування: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова,2, поверх 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача : ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Волкова Н.Я.