Справа № 497/2940/23
Провадження № 2/497/167/24
19.03.2024 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Раца В.А.,
секретаря Божевої І.Д.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ІЗІ 24» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
15.12.2023 року директор ТОВ "Фінансова компанія "ІЗІ 24" - ОСОБА_2 , який діє як самопредставник, звернувся до суду із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача грошові кошти у сумі 105 570,03 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 684,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 25.11.2019 року між ТОВ "Фінансова компанія "ІЗІ 24" та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено Договір №0058 надання котів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу у позику грошові кошти в сумі 90 000,00 грн. на строк 15 місяців під 36 відсотків річних, а відповідач взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти та сплатити відсотків за їх користування. Грошові кошти були перераховані на розрахунковий рахунок відповідача, відкритий в АТ «ОТП Банк». Проте станом на 24.02.2021 року відповідач зобов`язання за договором повністю не виконав, грошові кошти у сумі 74 430,23 грн. не повернув. На момент подання позову відсотки за весь час користування грошовими коштами у розмірі 31 139,80 грн. не перерахував. 10 січня 2023 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, але відповіді не отримав. Невиконання відповідачем зобов`язань по укладеному договору зумовило звернення ТОВ «Фінансова компанія «ІЗІ 24» до суду із відповідним позовом.
19.12.2023 року по справі відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін (а.с.22-23, 24).
Представник позивача ОСОБА_2 18.03.2024 року звернувся до суду шляхом формування документу в системі «Електроний суд» з заявою, в якій просить розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 25 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ІЗІ 24» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір №0058 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. За цім договором Кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти Позичальникові у сумі 90 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 % річних. Тип процентної ставки фіксована (а.с.4-5).
Відповідно до п.1.4 Договору строк дії договору 15 місяців починаючи з 25 листопада 2019 року до 24 лютого 2021 року.
В день укладення договору позивач на виконання умов п.1.5 Договору надав ОСОБА_1 позику на умовах фінансового кредиту шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «ОТП Банк», на підставі його заяви з зазначенням цього рахунку (а.с.7) грошових коштів у розмірі 90 000,00 грн., таким чином виконавши свої зобов`язання, що підтверджується копією платіжного доручення №7 від 25.11.2019 року (а.с.8).
Згідно з п.3.2 Договору позивач та відповідач погодили порядок нарахування відсотків користування грошовими коштами, наданими у позику, а саме: обчислення строку користування кредитом та нарахування відсотків за цім Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому відсотки за користування позикою нараховуються у відсотках від суми позики з наступного дня після надання позики Позичальнику.
Пунктом 3.1. Договору сторони домовилися, що погашення позики та відсотків користування нею буде здійснюватися Позичальником відповідно до графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною Договору (Додаток №1) (а.с.6).
Відповідно до п.1.4 Договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути надану позивачем грошову позику у розмірі 90 000,00 грн. та відсотки за весь період користування зазначеною сумою не пізніше 24 лютого2021 року в повному обсязі на розрахунковий рахунок позивача.
Проте станом на 24.02.2021 року ОСОБА_1 зобов`язання за Договором повністю не виконав, грошові кошти у сумі 74 430,23 грн. тіло позики (кредиту) та 31 139,80 грн. відсотки за користування кредитом, на розрахунковий рахунок позивача не перерахував.
Згідно із ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).
Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочивзобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст.1047, 1055 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).
10.01.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ІЗІ 24» направило відповідачу ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором вих.№10-2/01/2023 року, однак відповідач залишив вимогу позивача без відповіді і реагування (а.с.11).
Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 в порушення умов договору № 0058 від 25.11.2019 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та зазначених вище норм чинного законодавства, належним чином не виконав зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «ІЗІ 24» щодо погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 105 570,03 грн., відповідно до довідки про склад дебіторської заборгованості за період з 11.2019 року по 01.12.2023 року (а.с.9-10).
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно із ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтями 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ТОВ «ФК «ІЗІ 24» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.
Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 2 684,00 гривень.
На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 625, 1046-1049,1052, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст.12,13,81,141,200, 263-265,268 ЦПК України, суд,,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ІЗІ 24» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца