УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/672/23

Провадження № 6/568/5/24

28 лютого 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., представника заявника адвоката Басюр Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката Басюр Лесі Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 про розстрочку виконання додаткового рішення суду у справі №568/672/23,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2024 року до Радивилівського районного суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання додаткового рішення Радивилівського районного суду Рівненської області у справі №568/672/23 строком на дванадцять місяців, зі сплатою 300,00 грн. щомісяця.

В обгрунтування поданої заяви посилається на те, що Радивилівським районним судом Рівненської області було розглянуто справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики і за результатом її розгляду було ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на корись ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 200 грн, а саме по 6100 грн з кожного. ОСОБА_1 зазначає, що на її утриманні перебувають батьки , вони люди похилого віку, власного нерухомого майна вона немає. У випадку відстрочення рішення відповідачка за цей час може знайти роботу та з коштів заробітної плати зможе погасити борг за зобов`язаннями. Звертає увагу суду, що розстрочка рішення - це не уникнення відповідальності боржника, а, навпаки, організація та створення умов, власне, для подальшого виконання рішення суду за тяжких обставин, що сталися у неї.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 13.01.2024 заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

23.01.2024 до суду надійшло заперечення представника стягувача, адвоката Мазур В.В. на заяву про розстрочку виконання судового рішення, відповідно до якого вказує, що обставини, на які посилається у своїй заяві боржник, не можуть бути підставою для розстрочки. Зазначає, що боржник станом на день подачі заяви про розстрочку жодних коштів стягувачу не повернула, вважає, що заявник не надала жодного вагомого аргументу та доказу, які б давали суду підстави для задоволення такої заяви. Так, боржник не надала суду жодного доказу важкого фінансового становища чи підтвердження, що на її утриманні перебувають літні батьки. Крім того, боржник є працездатною особою. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення.

Представник заявника, адвокат Басюр Л.М. у судовому засіданні просила задовольнити заяву про розстрочення виконання рішення суду, посилаючи на обставини, викладені в ній.

Представник стягувача у судове засідання не з"явився, просив суд розглянути заяву без його участі та відмовити у задоволенні заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Радивилівським районним судом Рівненської області 10.07.2023р. було розглянуто справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики і за результатом її розгляду ухвалено рішення, яким позову було задоволено частково. 31.07.2023р. судом було ухвалено додаткове рішення, відповідно до якого стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на корись ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 200 грн, а саме по 6100 грн з кожного. Рішення оскаржено не було та набрало законної сили.

На підставі виконавчого листа № 568/672/23, виданого 12.09.2023 року, було відкрите виконавче провадження від 03.10.2023 року, згідно з яким з ОСОБА_1 стягується на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 100 грн.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявник звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання рішення, посилається на такі обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у даній справі, як тяжке матеріальне становище, яке виникло у зв`язку з тим, що вона є безробітною, та має на утриманні людей похилого віку її батьків. Також зазначає, що вона не є власником нерухомого майна.

Разом з цим, заявником не надано суду жодного документу, який підтверджує обставини, на які вона посилається у заяві, що утруднюють виконання рішення суду та які виникли після ухвалення судового рішення.

Суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають розстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках. Безпідставне розстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

З огляду на зазначене суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для розстрочення виконання рішення Радивилівського районного суду у справі № 568/671/23, що є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Керуючись ст. 77, 78, 81, 260, 435 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Басюр Лесі Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 про розстрочку виконання додаткового рішення суду по цивільній справі №568/672/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04.03.2024р.

Суддя О.М. Делалова