УХВАЛА

05 березня 2024 року

м. Київ

справа № 585/2710/22

провадження № 61-2460ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_4 , на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області

від 08 вересня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 09 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду

з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Позов мотивований тим, що 01 жовтня 2019 року о 05 год 55 хв у напрямку

смт Недригайлів зі сторони м. Ромни поблизу с. Вовківці Роменського району Сумської області на автодорозі Н-07 «Київ-Суми-Юнаківка» 210 км + 850 м, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 313CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив попутний наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 ,

який загинув на місці пригоди. Своїми діями ОСОБА_5 допустив порушення пунктів 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого

2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України

(далі - КК України), і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі

з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі статті 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнено від відбуття призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину.

У період досудового розслідування, а саме 31 грудня 2019 року, ОСОБА_5 передав потерпілим ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 250 000,00 грн у рахунок відшкодування спричинених матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, але вищевказана сума,

не покривала завдані моральні страждання потерпілим, у зв`язку із загибеллю

і втратою батька та чоловіка ОСОБА_6 .

Позивачі вказували, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується полісом № АМ/8270890 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 червня 2019 року. Ліміт відповідальності страховика за яким становить за шкоду заподіяну майну потерпілого в розмірі

100 000,00 грн на одного потерпілого, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого в розмірі 200 000,00 грн на одного потерпілого.

Зазначали, що ОСОБА_2 отримав від ПрАТ «СК «Провідна» страхову суму

за заподіяння шкоди життю і здоров`ю потерпілому у розмірі 49 825,62 грн, незважаючи на те, що страховий поліс становив 200 000,00 грн страхового відшкодування для подібної ситуації. Інші потерпілі - ОСОБА_1

та ОСОБА_3 страхових сум не отримали. Страхова сума за заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілому у розмірі 49 825,62 грн, яка була виплачена потерпілому ОСОБА_2 , не перевищувала лімітів відповідальності страховика,

а тому підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Провідна», іншим потерпілим -

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в межах лімітів відповідальності страховика, кожному.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просили стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» моральну шкоду, спричинену загибеллю особи в дорожньо-транспортній пригоді, на користь ОСОБА_3 в сумі

200 000,00 грн, ОСОБА_1 в сумі 200 000,00 грн, ОСОБА_2 в сумі

150 000,00 грн.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня

2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 149 924,00 грн

на відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого. У іншій частині позову відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 09 січня 2024 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2023 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

14 лютого 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких

діє ОСОБА_4 , засобами поштового зв`язку, звернулися до Верховного Суду

із касаційною скаргою на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду

від 09 січня 2024 року, в якій представник заявників, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2023 року

та постанову Сумського апеляційного суду від 09 січня 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати

від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги

до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE,

№ 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE

v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду

в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок

і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої

та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав

для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої

та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення

для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один

із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим

за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності

(пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Предметом спору у цій справі є відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, в розмірі 550 000,00 грн.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України

на 2024 рік» установлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Тобто ціна позову становить 550 000,00 грн (200 000,00 грн + 200 000,00 грн +

150 000 грн), яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 =

757 000 грн).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення

для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення

для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті

389 ЦПК України).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись

з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено,

що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт

1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у справі з ціною позову,

що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З урахуванням наведеного не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

інтересах яких діє ОСОБА_4 , на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 09 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська