Справа № 461/9272/19 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/1686/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Гай

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участю третіх осіб: Третьої Львівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

в с т а н о в и в:

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Львівської міської ради, в якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 у період з березня 2011 року по 05 травня 2017 року.

Позов обгрунтовувала тим, що у березні 2011 року вона познайомилася з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 у цей час хворіла та потребувала постійного стороннього догляду. Враховуючи, що родичів та піклувальників у неї не було, ОСОБА_4 запропонувала їй здійснювати за нею догляд. В подальшому, вони почали проживати разом за адресою місця її постійного проживання та реєстрації - АДРЕСА_2 . З того часу та до дня смерті ОСОБА_4 вони разом проживали та вели спільне господарство. При цьому, вона здійснювала за ОСОБА_4 догляд, зокрема, супроводжувала її у медичні заклади, купувала їй ліки, надавала ОСОБА_4 матеріальну допомогу та моральну підтримку. Також вона допомагала ОСОБА_4 утримувати у належному стані її квартиру, зокрема, у 2012 та у 2013 роках за її кошти у квартирі ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , проводилася дезінфекція, що підтверджується актами приймання-предачі. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті залишилося спадкове майно - квартира за адресою АДРЕСА_1 . Вважала, що під час спільного проживання, ведення спільного господарства між нею та ОСОБА_4 виникли взаємні права та обов`язки. Оскільки вона та ОСОБА_4 понад шість років проживали однією сім`єю, вважала підставним пред`явлений нею позов.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участю третіх осіб: Третьої Львівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю - відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процессуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував надані позивачкою докази на підтвердження проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю, ведення зі спадкодавцем спільного господарства з березня 2011 року до часу смерті останньої, а саме акт ЛКП «Балатон-409» від 26.07.2018 року, довідку ЛКП «Балатон-409» від 26.07.2018 року №01-17/290, договір-замовлення на організацію та проведення поховання та свідоцтво про поховання, які відповідно до положень процесуального закону є належними та достатніми доказами на підтвердження факту проживання ОСОБА_5 однією сім`єю з ОСОБА_4 . Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги інформацію, надану лікуючим лікарем ОСОБА_4 , згідно якої догляд за хворою, придбання усіх необхідних медикаментів здійснювала ОСОБА_1 . Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував положення п. 2 та п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 та дійшов необгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задоволити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_6 проти скарги заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю

Згідно роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

За змістом пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Крім того, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21.03.2019 року (справа № 461/4689/15), для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки Міського патологоанатомічного центру про причини смерті №515 причиною смерті ОСОБА_4 був постінфарктний кардіосклероз.

Згідно договору-замовлення на організацію та проведення поховання №277445 від 10.05.2017 року замовником послуг з поховання ОСОБА_4 була ОСОБА_1 .

10.05.2017 року ОСОБА_1 видано свідоцтво № НОМЕР_2 про поховання ОСОБА_4 / Том 1, а. с. 25/.

Встановлено, що на час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №121796351 від 24.04.2018 року квартира та комора в підвалі 1, 5 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_9 (особа померла), ОСОБА_10 (особа померла).

05.10.2017 року у спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу №61335797, заведену після смерті спадкодавця ОСОБА_4 .

Згідно відповіді на запит адвоката Синявської І.В., наданої Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, від 06.07.2017 року №05-06вих-2041, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на стаціонарному лікуванні в інфарктному відділенні з 07.01.2017 року по 31.01.2017 року та з 07.02.2017 року по 16.02.2017 року з діагнозом: І.Х.С. Гострий повторний інфаркт міокарду (від 01.01.2017 року), пароксизм гострої лівошлуночкової недостатності (набряк легень від 15.01.2017 року), гіпертонічна хвороба ІІІ ст. ст. 3 ризик високий із зниженою систолічною функцією міокарду. Перебувала в 1-терапевтичному відділенні КМК ЛШМД з 18.04.2017 року по 05.05.2017 року. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла. Діагноз: важка серцево-легенева декомпенсація. Згідно інформації, наданої лікуючим лікарем, за час перебування у лікарні догляд за хворою, а також придбання всіх необхідних медикаментів, здійснювались ОСОБА_1 .

З листа Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області №90304-06 від 06.04.2018 року убачається, що у відділі наявний актовий запис про смерть №570 від 26.01.1999 року, складений на ОСОБА_10 , актовий запис про смерть №159 від 09.01.1989 року, складений на ОСОБА_11 . Відповідно до відомостей, які містяться у державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутня реєстрація шлюбу, розірвання шлюбу та народження дітей у ОСОБА_4 .

Згідно довідки №01-17/290 від 26.07.2018 року, виданої ЛКП «Балатон-409», ОСОБА_1 проживали разом з ОСОБА_4 з 2011 року за адресою АДРЕСА_3 до дня смерті ОСОБА_4 та вели спільне господарство. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживали спільно однією сім`єю. Довідка видана згідно акту ЛКП «Балатон-409» від 26.07.2018 року.

26.07.2018 року комісією в складі майстрів ЛКП «Балатон-409» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 було проведено обстеження кв. АДРЕСА_4 , під час якого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживала разом з ОСОБА_1 , 1986 року народження, з 2011 року до дня її смерті та вели спільне господарство, про що складено Акт.

07.06.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Третьої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на день смерті була зареєстрована за адресоюАДРЕСА_1 , в якій зазначив, що він є єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину.

Згідно відповіді Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 25.02.2020 року №260310-900 житлова субсидія за адресою АДРЕСА_2 , призначалась з 01.08.2016 року по 30.04.2018 року на заявника ОСОБА_14 , 1958 року народження, та розраховувалась виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, а саме: ОСОБА_14 , 1958 року народження, ОСОБА_1 , 1986 року народження, ОСОБА_15 , 2004 року народження.

Згідно довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги, виданої ЛКП «Балатон-409», від 28.07.2016 року до складу сім`ї ОСОБА_14 , який проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , входять: ОСОБА_14 (співвласник), ОСОБА_1 (співвласник, дочка), ОСОБА_15 (внучка).

Матеріалами справи встановлено, що 04.04.2017 року ОСОБА_1 зверталася до Залізничного районного суду м. Львова з заявою про визнання ОСОБА_4 недієздатною, в якій зазначила, що померла є її тіткою, яка страждає на психічну хворобу.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.05.2017 року заяву повернуто заявнику, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не усунуто недоліки заяви, зазначені в ухвалі суду від 05.04.2017 року про залишення такої без руху, а саме не надано документи на підтвердження родинних зв`язків між заявником та особою, яку вона просила визнати недієздатною.

Судом на підставі показів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 встановлено, що ОСОБА_4 з 2010 року проживала разом з ОСОБА_1 однією сім`єю. Позивачка купувала для ОСОБА_4 продукти харчування, ліки, доглядала за нею.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 в період з березня 2011 року по 05 травня 2017 року. При цьому, суд вважав неналежним та недопустимим доказом акт від 26.07.2018 року, складений комісією в складі майстрів ЛКП «Балатон-409», яким встановлено факт проживання позивачки та ОСОБА_4 однією сім`єю, оскільки такий був складений через тривалий час після смерті останньої, що виключає можливість достовірного та безпосереднього встановлення такого факту. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що місце проживання позивачки на день смерті спадкодавця було зареєстроване за іншою адресою, ніж місце проживання ОСОБА_4 .

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, виходячи з наступного.

Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті особи відсутня відмітка про місце її реєстрації.

Згідно до ст. 29 ЦК України та ст. ст. 3, 6, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свідчить, що постійним місцем проживання особи є зареєстроване з дотриманням установленого порядку реєстрації на території адміністративно-територіальної одиниці приміщення, зокрема квартира, у якій ця особа проживає понад 6 місяців протягом року». Статтею 3 цього Закону передбачено, що реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. За змістом вказаних норм права, постійним місцем проживання особи є місце, за яким зазначена особа зареєстрована у встановленому порядку».

Відповідно до положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи убачається, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були зареєстровані за різними адресами, ОСОБА_1 з березня 2011 року по 05 травня 2017 року була зареєстрована зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у квартирі, яка належить їй на праві спільної сумісної власності за адресою АДРЕСА_2 . При цьому, належних доказів того, що ОСОБА_4 проживала за адресою АДРЕСА_2 матеріали справи не містять, що спростовує факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_4 до дня її смерті за зазначеною адресою.

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01 березня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра