ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/293/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Мицик Ю.С.,

секретаря судового засідання: Власенка Д.А.,

учасники справи:

позивач 1 ОСОБА_1 ,

позивач 2 ОСОБА_2 ,

представник позивачів адвокат Гапека Т.В.,

представник відповідача адвокат Стріченко Д.А.,

відповідач та третя особа не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна, про розірвання договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивачів та відповідача.

26.09.2023 ОСОБА_1 (далі - позивач 1, ОСОБА_1 ) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якій просить розірвати договір дарування нерухомого майна від 14.10.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі № 1627, в частині укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дарування 47/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд і земельної ділянки кадастровий номер :90:238:0999, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 вказує, що між нею та відповідачем укладено договір дарування від 14.10.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 1627, за яким ОСОБА_1 передала безоплатно у власність ОСОБА_3 47/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд та земельної ділянки кадастровий номер :90:238:0999, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач 1 зазначає, що ОСОБА_3 є її дочкою. Після укладення договору, відповідач змінила своє ставлення до позивача. Зокрема із чоловіком ОСОБА_4 змушують позивача покинути будинок, вчинили безлад в її кімнаті, пошкодили особисті речі, зруйнували меблі, пошматували одяг та взуття, спалили книги, в тому числі Біблію, побили ікони, викрали коштовні золоті прикраси. Під тиском вона була змушена перебратися жити до літньої кухні, яка не пристосована для проживання в холодну пору року. Відповідач з чоловіком облаштували всі приміщення та подвір`я камерами відеоспостереження та позбавили позивача недоторканості приватного життя, права на усамітнення. Настання негативних наслідків від недбалого ставлення до дарунку зазнали не лише кімнати у будинку, а і подвір`я, зокрема: викорчувані дерева, знищені квіти, зруйновані лави, викопані ями. Намагаючись виселити позивача, відповідач з чоловіком влаштовують сварки та бійки, про що свідчать неодноразові виклики працівників поліції, за результатами яких були складені протоколи про адміністративні правопорушення. Крім того, чоловік відповідачки ОСОБА_4 наніс сину позивача ОСОБА_2 тілесні ушкодження, у зв`язку з чим за заявою останнього були внесені відомості до ЄРДР за № 0001062 від 01.05.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України. Позивач вказує, що обдаровувана створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Позивач впевнена, що після її усунення, відповідач залишиться без будинку та земельної ділянки, оскільки подароване нерухоме майно буде відчужено, а кошти від продажу скеровані в невизначеному для дарувальника напрямку. Посилаючись на те, що відповідач вчиняє правопорушення проти життя здоров`я та власності дарувальника, просить позов задовольнити в повному обсязі.

13.10.2023 ОСОБА_2 (далі - позивач 2, ОСОБА_2 ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якій просить розірвати договір дарування нерухомого майна від 14.10.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі № 1627, в частині укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дарування 33/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд та земельної ділянки кадастровий номер :90:238:0999, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_2 вказує, що між ним та відповідачем укладено договір дарування від 14.10.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі № 1627, за яким ОСОБА_2 передав безоплатно у власність ОСОБА_3 33/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд та земельної ділянки кадастровий номер :90:238:0999, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач 2 зазначає, що ОСОБА_3 його рідна сестра. Свого часу в сім`ї була досягнута усна домовленість, що ОСОБА_3 буде проживати з матір`ю, виділить їй зручні кімнати, забезпечить належні умови проживання, побудує окремий вхід до помешкання. За таких умов був укладений оскаржуваний договір дарування. При цьому, відповідач не дотрималася обіцянок, спочатку мотивуючи це відсутністю грошей, а згодом зовсім змінила своє ставлення до домовленостей, брата і матері. ОСОБА_3 під впливом свого чоловіка ОСОБА_4 , громадянина російської федерації, змінилася в гіршу сторону. Подружжя поводить себе грубо та агресивно, застосовує насилля, вживає нецензурну лайку, вчиняє правопорушення проти його життя та здоров`я. ОСОБА_2 стверджує, що відповідач створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для нього велику немайнову цінність, а розірвання спірного договору дарування дозволить зберегти дарунок, а також життя та здоров`я дарувальника.

29.11.2023 та 30.11.2023 від відповідача надійшли відзиви на позов, в яких відповідач не визнає вимоги позову в повному обсязі. На обґрунтування заперечень вказує, що позивачами не надано належних доказів, що підтверджують обставини на які вони посилаються та які є підставою для визнання недійсним договору або його розірвання.

ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду, заяви (клопотання) учасників справи, позиції сторін

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С.

Ухвалою суду від 29.09.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня вручення ухвали.

ОСОБА_1 у встановлений судом строк усунула недоліки позову.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.10.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Котвицького В.Л. від 24.10.2023 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про розірвання договору дарування та призначено проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Об`єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна, ОСОБА_2 , про розірвання договору дарування (справа №753/17328/23) разом із справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна, ОСОБА_1 , про розірвання договору дарування (справа № 753/18758/23), присвоївши об`єднаній справі єдиний унікальний номер 753/17328/23 та передано цивільну справу №753/18758/23 на розгляд судді Дарницького районного суду міста Києва Мицик Ю.С.

В підготовчому судовому засіданні 13.11.2023 суд, ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи та оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні до 07.12.2023, 10 год 00 хв.

29.11.2023 та 30.11.2023 від відповідачки ОСОБА_3 на адресу суду надійшли відзиви на позовну заяву.

07.12.2023 ухвалою суд витребував від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. належним чином засвідчені матеріали нотаріальної справи щодо посвідчення договору дарування нерухомого майна від 14 жовтня 2022 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1627; закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті.

29.01.2024 на виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. надійшли витребувані матеріали нотаріальної справи.

27.02.2024 від представника позивачів надійшло клопотання про долучення доказів.

28.02.2024 від представника відповідача надійшли письмові пояснення, які долучено до справи.

28.02.2024 ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів до справи.

Позивач 1 та його представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали із викладених у ньому підстав, просили його задовольнити. Позивач ОСОБА_1 підтвердила обставини викладені в позовній заяві та вказала, що подаровані нею частка будинку та земельної ділянки має для неї цінність, оскільки з дарунком пов`язані найкращі спогади про минулі роки, щасливо прожиті сім`єю. Наразі вона не може проживати в будинку, оскільки відповідач із чоловіком створюють їй перешкоди, навмисно псують її речі, одяг, взуття, меблі, застосовують психологічне та фізичне насилля. Взимку вимкнули опалення, в її кімнаті була температура повітря не більше 14 градусів. Вдень вона змушена знаходитися в літній кухні, оскільки в будинку знаходитися нестерпно. На переконання позивача, негативний вплив на її дочку здійснює її чоловік ОСОБА_4 , який наніс тілесні ушкодження її сину.

Позивач 2 та його представник вимоги позову підтримали із викладених у ньому підстав, просили його задовольнити. Позивач ОСОБА_2 додатково вказав, що відповідач та її чоловік знущаються над його матір`ю. Застосовують психологічне та фізичне насильство. Більш того, його матір після чергової сварки, прибігла до нього в халаті та капцях рятуючись від насильства. Після того, як він став на захист своєї матері, чоловік відповідача наніс йому тілесні ушкодження, розірвав губу, що змусило його звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. За його заявою відомості були внесені до єдиного реєстру досудових розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України та проводиться досудове розслідування. Неправомірні дії відповідача та її чоловіка змусили його звернутися із вказаним позовом до суду.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, вважав його безпідставним та необґрунтованим. Вказав, що в матеріалах справи відсутні докази того, що обдаровувана вчинили злочин проти життя та здоров`я дарувальників. Позивачами не доведено належними доказами, що ОСОБА_3 вчиняє дії щодо втрати дарунку, чи має намір відчужити будинок та земельну ділянку. Поведінка відповідача жодним чином не є підставою для розірвання договору дарування. Позивачі мають право вимагати розірвання договору дарування лише з підстав зазначених у ст. 277 ЦК України, проте жодної підстави останні не довели, що є наслідком відмови в задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Третя особа надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні 28.02.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (дарувальники) та ОСОБА_3 (обдаровувана) було укладено договір дарування від 14.10.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 1627, за яким ОСОБА_1 передала безоплатно у власність 47/100 часток, ОСОБА_2 передав безоплатно у власність 33/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд і земельної ділянки кадастровий номер :90:238:0999, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а обдаровувана ОСОБА_3 прийняла у власність дарунок, належний дарувальникам на праві спільної часткової власності нерухоме майно, зокрема: 4/5 частки земельної ділянки площею 0,082 га, кадастровий номер :90:238:0999, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 4/5 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці площею 0,082 га, кадастровий номер :90:238:0999.

Категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки - 02.01 Для будівництва і житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до п.5 вказаного договору, Сторони оцінюють цей дар у сумі 300000 гривень 00 копійок.

Відповідно до п.17 вказаного договору, Сторони стверджують, що цей договір не укладається під впливом тяжких для Сторін обставин; укладення цього Договору відповідає їх інтересам; вони мають право підписувати та укладати цей Договір, додатки до нього і будь-які інші документи, що стосуються цього Договору, та виконувати свої зобов`язання за цим Договором; вони здійснили всі необхідні дії для його підписання та виконання; підписання та виконання цього Договору Сторонами не є порушенням та не суперечить чинному законодавству, а також жодному договірному зобов`язанню чи обмеженню, обов`язковому для Сторін; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; у момент укладення цього Договору Сторони усвідомлюють значення своїх дій і можуть керувати ними, розуміють природу цього правочину, свої права та обов`язки за Договором; володіють українською мовою, що дає їм можливість правильно розуміти та тлумачити цей Договір; цей Договір вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним); цей Договір не приховує іншого правочину (не є удаваним) і спрямований на настання реальних наслідків, які обумовлені у ньому.

Вказаний договір укладено в письмовій формі, нотаріально посвідчений та зареєстрований в передбаченому законом порядку.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, і витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що ОСОБА_3 є власником 4/5 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та власником 4/5 частки земельній ділянці площею 0,082 га, кадастровий номер :90:238:0999 (дата формування витягів 21.09.2023).

Отже, дарунки були прийняті обдарованою, на які вона у встановленому законом порядку набула право власності.

Позивач ОСОБА_1 є власником 1/5 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці площею 0,082 га, кадастровий номер :90:238:0999 та власником 1/5 частки вказаної земельної ділянки.

На момент укладення договору і на час звернення до суду позивач ОСОБА_1 проживає у вказаному будинку, також у будинку проживає відповідач зі своїм чоловіком ОСОБА_4 .

Позивачі вказують, що будинок та земельна ділянка є цінністю для них, а розірвання договору дарування дозволить зберегти дарунок та збереже їх життя та здоров`я.

Як вбачається із матеріалів справи, відділом дізнання Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001062 від 01.05.2023 за заявою ОСОБА_2 про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження була проведена судово-медична експертиза. Відповідно до висновку експерта № 042-1115-2023 від 24.08.2023, ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та легкі тілесні ушкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2023 у справі № 753/7421/23, яка оприлюднена в Єдиному реєстрі судових рішень, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-1 КУпАП відносно ОСОБА_4 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2023 у справі № 753/7595/23, яка оприлюднена в Єдиному реєстрі судових рішень, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-1 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вказані постанови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржувалися та набрали законної сили.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ч. 1ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, відповідно до вищенаведених положень Конституції України та Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписи статей 626, 629 ЦК України визначають договором домовленість двох або більше сторін, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а також його обов`язковість для сторін договору.

Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарування будь-якого майна, у тому числі нерухомого, є виключним правом власника цього майна. Договори на дарування майна, що знаходяться у спільній власності, укладаються за загальними правилами за згодою всіх учасників. Якщо подароване нерухоме майно було у приватній (або частковій) власності однієї особи, тоді згода іншої особи не потрібна.

Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до частини першої статті 722 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

В судовому порядку, шляхом подання позовної заяви, договір дарування можливо розірвати (визнати його недійсним) за певних умов, визначених у статті 727 ЦК України, з доведенням цих обставин у суді.

Відповідно до ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена.

У таких випадках дарувальник вправі вимагати розірвання договору дарування та повернення дарунка або відшкодування його вартості. Законом чітко сформульовані умови (підстави) виникнення такого права у дарувальника, причому незалежно від того, чи був договір дарування укладений з обов`язком передати дарунок у майбутньому, чи дарунок вже був переданий дарувальником та прийнятий обдаровуваним.

Згідно з частинами 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає обов`язок кожної сторони довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень проти позову, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 2 ст. 77, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи, при цьому докази мають бути належними, тобто такими, що містять інформацію щодо предмета доказування, і допустимими, тобто такими, що можуть бути підтверджені певними засобами доказування.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору дарування, позивачі свої вимоги обґрунтовували положеннями чч. 1, 2, 4 ст.727 ЦК України та зазначили, що відповідач спільно зі своїм чоловіком умисно вчиняє злочини проти життя, здоров`я дарувальників, створює загрозу безповоротної втрати дарунків, які мають для них не тільки матеріальну цінність, а й велику немайнову цінність.

Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження умисного вчинення обдарованою злочину проти життя та здоров`я позивачів суду не надано та матеріали справи не містять.

Посилання позивачів на те, що відповідач та її чоловік постійно вчиняють сварки та застосовують психологічне та фізичне насильство відносно ОСОБА_1 , суд відхиляє, оскільки за результатами розгляду протоколів про адміністративне правопорушення, складених працівниками поліції за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд закрив провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за відсутністю в їх діях складу адміністративного правопорушення.

Аналіз ст. 727 ЦК України свідчить про те, що відносини дарування мають як правовий, так і моральний аспект, який проявляється у тому випадку, коли предметом договору дарування є речі, що мають для дарувальника не лише майнову, а й велику немайнову цінність, і йому буде не байдужа доля такої речі, яка передана в дарунок обдаровуваному. Таким дарунком може бути будь-яка річ (наприклад, сімейна реліквія, що передається з покоління в покоління, з якою пов`язані певні події в родині дарувальника, картина відомого живописця, подарована ним особисто, медалі про участь у певних історичних подіях, грамота як згадка про певну людину тощо).

Якщо такому дарунку загрожує безповоротна втрата з вини обдаровуваного, дарувальник вправі розірвати договір дарування, предметом якого є такий дарунок, і таке розірвання правочину спрямоване на запобігання втрати дарунка.

При розірванні договору дарування на вимогу дарувальника на підставі, що передбачена ч. 2 ст.727 ЦК України, на яку також посилаються позивачі, визначальним є доведення обставин, що обдаровуваному було відомо про те, яку велику немайнову цінність має дарунок для дарувальника. Останнє, у свою чергу, зобов`язує обдаровуваного бережно та сумлінно ставитись до дарунка та забезпечувати його схоронність.

Діями щодо дарування нерухомості позивачі спростовують свою позицію, оскільки добровільно за власною волею подарували відповідачу належну їм частку будинку та земельної ділянки, чим наділили її всіма повноваженнями щодо володіння, користування та розпорядження зазначеною часткою власності, не включивши в договори дарування особливих умов щодо користування та розпорядження відповідачем зазначеним майном.

Подароване майно - частка житлового будинку та земельної ділянки мають певну матеріальну цінність, а не немайнову, як передбачено у наведеній нормі цивільного права. Посилання позивача 1 на немайнову цінність дарунків, не заслуговує на увагу, оскільки при укладенні договорів дарування цього майна позивачі розуміли значення своїх дій, що підтверджується змістом договору.

Окрім того, право на розірвання договору дарування, передбачене ч. 2 ст.727 ЦК України виникає з моменту вчинення дій обдаровуваним, що створюють загрозу безповоротної втрати дарунка. Доказів вчинення таких дій з вини відповідача щодо дарунку позивачами не надано.

Посилання позивача ОСОБА_2 на те, що ним укладено договір дарування житлового будинку відповідачу з умовою, що остання буде піклуватися про матір, зробить окремий вхід для неї в будинок, не може бути підставою для розірвання спірного договору, оскільки зі змісту договору вбачається, що такої умови в договорі дарування не обумовлено, а обдаровуваний (відповідач) в свою чергу не брала на себе такого обов`язку.

Доводи позивачів про те, що відповідач псує речі та меблі, належні ОСОБА_1 , недбало ставиться до подвір`я, викорчовує дерева, знищує квіти, тощо, не доведено належними доказами, хоча є процесуальним обов`язком позивачів в силу ст.. 81 ЦПК України.

Не підтверджують вказані обставини, й фотокартки долучені до матеріалів справи, оскільки не містять ні дати їх створення, ні відомостей, що вказані фотокартки зроблені на спірній земельній ділянці та в спірному будинку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

У світлі зазначених принципів та з огляду на доктрину venire contra factum proprium, встановлено, що укладаючи договір дарування частки житлового будинку та земельної ділянки дарувальники діяли вільно, свідомо, на власний розсуд, із зазначенням усіх істотних умов договору, права та обов`язки щодо змісту правочину повністю усвідомлювали. Відтак, мають довести обставини, з якими закон пов`язує наявність підстав для розірвання такого договору.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Отже, оцінивши наведені у позовній заяві аргументи і надані докази, суд вважає, що позивачами не доведено наявність умов для розірвання договорів дарування на підставі ст.727 ЦК України в судовому порядку, а саме ні те, що дарунки мають для них велику немайнову цінність, ні те, що з вини відповідача створено загрозу втрати цього дарунку, ні вчинення обдаровуваною умисного злочину проти життя, здоров`я, власності дарувальників.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про розірвання договору дарування, оскільки позивачами не доведено обставин, з якими закон пов`язує наявність підстав для розірвання такого договору.

V. Розподіл судових витрат

У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивачів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна, про розірвання договору дарування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.03.2024.

Суддя: Ю.С. Мицик