Справа № 442/8512/23 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/357/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатного батька, в якому просив суд ухвалити рішення про стягнення зі згаданих відповідачок на його користь аліментів у розмірі по 2 000 грн. з кожної щомісячно.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стверджувалось, що подружнє життя між позивачем та матір`ю відповідачок (колишньою дружиною) ОСОБА_4 не склалось і шлюб між ними було розірвано. Однак, позивач, як батько, від своїх батьківських обов`язків не відмовлявся, справно сплачував аліменти, а також дочки отримували від нього належне виховання та догляд. На даний момент відповідачки займаються добробутом та забезпеченням лише власних сімей, а він залишився без будь-якої підтримки та без допомоги з їхньої сторони.

Позивач покликався на те, що з 2000 року він хворіє, йому діагностованого цукровий діабету тип 2 у важкій формі і з цього часу він постійно амбулаторно та стаціонарно лікується, однак без бажаного результату і з кожним роком стан його здоров`я погіршується, а відтак 16 жовтня 2023 року йому повторно встановили II групу інвалідності (довічно), що стверджується довідкою до акта медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААГ №379990.

У зв`язку з важким станом здоров`я позивач змушений витрачати значні кошти (практично всю свою пенсію) на лікування та придбання ліків, а також і на оплату комунальних послуг, а пенсія (розмір якої становить 3 224 грн. 65 коп.) є єдиним його доходом.

Зазначалося, що позивачу відомо про те, що ОСОБА_3 періодично їздить за кордон на роботу, а ОСОБА_2 працює на постійній основі, а відтак згадані відповідачки мають стабільний дохід, однак не реагують на його прохання про допомогу і відмовляються будь-яким чином допомагати йому, у тому числі - у грошовій формі, у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду з даним позовом (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 48-49).

Вищезгадане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове «по суті позовних вимог», покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає, що суд не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи документам про стан його здоров`я, «які свідчать про хронічні захворювання (у позивача) та необхідність постійного лікування».

Стверджує, що не дав своєї відповіді на відзиви відповідачок на позов «в силу своєї правової необізнаності» (а.с. 55-58).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року (яка отримана сторонами 09 лютого 2024 року; а.с. 84-85) відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 82-83).

Відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 21 та (відповідно) 27 лютого 2024 року подали до суду свої Відзиви на апеляційну скаргу, у яких просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (а.с. 86-90, 95-96).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи (а.с. 7, 8) та визнається всіма учасниками справи (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що позивач є батьком обох відповідачок.

За змістом статті 202 СК України, обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає за наявності в сукупності таких юридичних фактів:

1)батьки є непрацездатними;

2)батьки потребують матеріальної допомоги.

Факт того, що позивач є непрацездатним, також стверджується матеріалами справи (а.с. 11) та визнається (не заперечується) відповідачками, а відтак такий (у відповідності частини 1 статті 82 ЦПК України) доказуванню не підлягає.

Потребу у матеріальній допомозі у виді отримання від відповідачок аліментів позивач обґрунтував лише довідкою про доходи, згідно якої він є утримувачем пенсії у розмірі 3 224 грн. 65 коп.: тобто у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму (а.с. 12).

На вищенаведене (відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів про потребу позивача у матеріальній допомозі) звертається увага у письмових Відзивах на позовну заяву, які до суду подали обидві відповідачки.

Крім цього, у поданих до суду Відзивах на позовну заяву відповідачки стверджують про те, що позивач фактично з часу їх народження злісно ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно них (а.с. 24-26, 38-39).

Жодної відповіді на вищезгадані Відзиви на позовну заяву (стаття 179 ЦПК України) позивач до суду першої інстанції не подав.

За вищенаведених обставин в їх сукупності у суду першої інстанції були відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог і доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують.

В апеляційній скарзі не зазначено, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини та (чи) докази, що мають значення для справи, судом встановлені та (чи) оцінені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини і (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо; так само, як у ній не наведено аргументованих заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів на утримання батька, а тому у розумінні ЦПК України дана справа є малозначною (див. ухвалу Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 462/601/22; а.с. 101) і судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 01 квітня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.