Провадження номер № 2/0186/248/24
Справа № 186/177/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, зменшення їх розміру та про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення сплати аліментів, зменшення їх розміру та про стягнення аліментів, подана представником позивача - адвокатом Серебряніковим В.Є.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 02 листопада 2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17 квітня 2023 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами було розірвано.

28 квітня 2023 року судовим наказом №186/561/23 стягнуто аліменти з позивача на користь відповідача на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до їх повноліття.

Відповідач судовий наказ не пред`явила до примусового виконання, однак позивач щомісяця добровільно перераховував на її банківський рахунок аліменти на трьох дітей, оскільки на той час вони проживали з нею.

27 лютого 2022 року відповідач з дітьми виїхала за кордон, проживає за межами України. 15 жовтня 2023 року діти повернулися до позивача в Україну. 11 листопада 2023 року позивач відвіз дітей до відповідача в Німеччину, при цьому, сторони узгодили, що донька ОСОБА_4 повернеться в Україну до батька та надалі буде проживати з ним, таким чином, на даний час, донька ОСОБА_4 проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, а двоє синів проживають з матір`ю.

В зв`язку з чим, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь позивача на утримання двох синів до 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), до їх повноліття; припинити стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 ; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до її повноліття. Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, останній надав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, у строк, наданий судом, відзив на позовну заяву не надали, на адресу суду направили заяву про розгляд справи в їх відсутність, просять ухвалити по справі законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що 02 листопада 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, прізвище дружини змінене на ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 02 листопада 2007 року.

Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження.

Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/384/23 (провадження №2/0186/224/23) підтверджується, що шлюб між сторонами розірвано.

Копією судового наказу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/561/23 (провадження №2-н/0186/29/23) підтверджується, що з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання трьох дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, починаючи стягувати з 26 квітня 2023 року, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається з банківської виписки про рух коштів з карткового рахунку позивача, останній, починаючи з 14 січня 2023 року щомісячно здійснював перекази грошових коштів на банківський рахунок відповідача в рахунок сплати аліментів на трьох дітей.

27 лютого 2022 року відповідач з трьома дітьми виїхала за межі України, де проживає і на даний час, але з жовтня 2023 року донька сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернулася в Україну і проживає разом з батьком, що підтверджується довідкою №11-02/7 від 15 січня 2024 року комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" Відділення №1.

Довідкою №02 від 16 січня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_9 навчається в ПЗЗСО "Ліцей Київського міжнародного університету" у 7-Б класі.

Таким чином, судом встановлено, що з жовтня 2023 року по даний час дочка сторін - ОСОБА_9 , 14 березня 2010 року проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, а сини сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. З батька дітей стягуються аліменти на користь матері дітей, на їх утримання, в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу).

Стосовно позовної вимоги позивача про припинення стягнення аліментів з нього на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що неповнолітня дочка сторін проживає разом з батьком - позивачем по справі.

Позивач зазначає, що на час звернення до суду з позовом і по теперішній час неповнолітня дочка сторін проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Зазначене відповідачем не спростовано і не оспорювалося.

Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає з батьком - позивачем по справі та знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/561/23 від 28 квітня 2023 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо звільнення від сплати аліментів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зміну розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дітей, суд приходить до наступного.

Згідно із ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

У відповідності до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, встановленого з 1 січня 2833 гривні.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05 лютого 2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки, але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України презюмується необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін у його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Судом встановлено, що судовим наказом з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на трьох дітей, в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу), тобто по 1/6 частці на кожну дитину, щомісячно, до їх повноліття. З жовтня 2023 року дочка сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком - позивачем по справі, та знаходиться на його утриманні.

Таким чином, вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, суд враховує вимоги ст.182 СК України, беззаперечну позицію Верховного Суду з цього питання, з урахування того, що мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, визнання позову відповідачем, та вважає, що позивачем доведений факт зміни його сімейного становища, що може бути беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів, необхідно дійти висновку, що визначений раніше розмір аліментів на дитину підлягає зміні, а тому є підстави для його зменшення.

У разі видачі судового наказу відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (ч.7 ст.170 ЦПК України).

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем надано належні та допустимі докази, які свідчать, що в нього змінилося сімейне та матеріальне становище, оцінюючи той факт, дитина сторін - Марта, з жовтня 2023 року проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які підлягають до сплати позивачем на користь відповідача на утримання двох синів: Серафима та Єрмолая, до 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, тобто позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Пунктом 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.

Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86,180-183, 191 СК України.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі .

Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що дитина сторін - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з жовтня 2023 року проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_4 , щомісячно, до її повноліття.

Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу).

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що з урахуванням матеріального становища позивача, який надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов`язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, відповідач є працездатною особою, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, судовим наказом було стягнуто аліменти на утримання трьох дітей по 1/6 частці заробітку (доходу) на кожну дитину, з урахуванням рівності прав дітей на належне утримання, з урахуванням приписів ч.2 ст.183 СК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частки від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з моменту звернення позивачем з даним позовом до суду, тобто з 31 січня 2024 року.

Таким чином, позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Позивачем заявлено три позовні вимоги немайнового характеру, які задоволено судом, при цьому, ним сплачено судовий збір по справі в розмірі 2 422,40 гривень за дві позовні вимоги (звільнення від сплати аліментів та зміну їх розміру), який він просить не стягувати з відповідача по справі, а залишити за ним, тому судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень слід залишити за позивачем. Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову в цій частині, тому підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 1 211,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, ст.ст.180-183, ч.1 ст.192, ч.1 ст.273 Сімейного Кодексу України, - суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, зменшення їх розміру та про стягнення аліментів - задовільнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стягуються з нього на підставі судового наказу, виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області №186/561/23 від 28 квітня 2023 року, на користь відповідача - ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу, виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області №186/561/23 від 28 квітня 2023 року, на користь ОСОБА_2 , на утримання дітей: сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей.

Стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини: дочки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м.Першотравенська, Дніпропетровської області, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 січня 2024 року, до повноліття дитини, допустивши рішення суду в цій частині до негайного виконання в межах місячної суми стягнення аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1 211 (однієї тисячі двохста одинадцяти) гривень 20 копійок, решту судового збору залишивши за позивачем - ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.А.Янжула.

Повний текст рішення виготовлено 02 квітня 2024 року.