Провадження № 2/522/268/24
05 березня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Звонецької І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики
Приморським районним судом м. Одеси 24 жовтня 2023 року отримано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики у розмірі 74 000,00 грн.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023 року зазначена позовна заява передана для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси, оскільки, згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Київського району м. Одеси.
В обгрунтування позову вказується, що 29 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики у простій письмовій формі.
На підтвердження укладання між Позивачем та Відповідачем договору позики, Відповідачкою 29 жовтня 2018 року, тобто у день оформлення договору позики та отримання грошових коштів від Позивача на користь ОСОБА_2 було видано розписку про підтвердження факту отримання грошових коштів.
Однак, Відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідно до умов Договору позики від 29 жовтня 2018 року виконала частково. Відповідач сплатила борг за Договором позики від 29 жовтня 2018 року у розмірі 530,00 грн.
Так, Відповідач не виконала зобов`язання покладені на неї згідно Договору позики від 29 жовтня 2018 року, не повернула у встановлений строк суму боргу у розмірі 74 000, 00 грн.
Ухвалою суду від 26.10.2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду.
В судове засідання сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Так повідомлення від кур`єрської служби повернуті на адресу суду з відміткою «не знаходиться за вказаною адресою». Смс повідомлення направленні за номером телефону відповідача ним не отриманні.
Станом на 05.03.2024 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Проаналізувавши матеріали справи, оглянувши копію договору позики від 29.10.2018 року та розписки, суд вважає позов про стягнення заборгованості за договором позики від 29.10.2018 року обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню.
При цьому суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що 29 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики у простій письмовій формі.
На підтвердження укладання між Позивачем та Відповідачем договору позики, Відповідачкою 29 жовтня 2018 року, тобто у день оформлення договору позики та отримання грошових коштів від Позивача на користь ОСОБА_2 було видано розписку про підтвердження факту отримання грошових коштів.
У відповідності до умов п.2.2. Договору позики, позичальник зобов`язаний повернути позику на протязі 30 календарних днів від дня отримання позики.
Розпискою визначено строк, до якого зобов`язання Відповідача має бути виконано у повному обсязі 29.11.2018 року.
Відповідно до розписки від 29.10.2018 року відповідач отримала кошти 29.10.2018 року
Як зазначає позивач, відповідач частково сплатила кошти за вказаним договором у сумі 530,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмові формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, з метою забезпечення зобов`язань між Позивачем та Відповідачем була укладена письмова угода - договір позики від 29.10.2018 року, який був власноруч підписаний відповідачем.
Суд встановлює, що зазначена угода є договором позики.
Згідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно до припису до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно до припису ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є підставою і правовою формою регулювання позикових відносин, які передбачають передачу однією стороною у власність іншій стороні грошей або речей, визначених родовими ознаками, під зустрічне зобов`язання повернути їх в майбутньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передову власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Згідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України, на позичальника покладений обов`язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і задовольняє їх.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід також стягнути і судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, сплачений останнім за подання зазначеної позовної заяви.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню зважаючи на таке.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4500,00 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 4500,00 грн.
Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 206, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у загальній сумі 5573,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення буде виготовлений протягом п`яти днів.
Суддя А.В.Науменко
Повний текст рішення виготовлений 11.03.2024 року.
Суддя А.В. Науменко