Справа № 461/514/23
Провадження № 6/461/11/24
УХВАЛА

Іменем України

28.03.2024 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Панасюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про відстрочку виконання рішення суду від 16.05.2023 у цивільній справі №461/514/23 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду із заявою, у якій просить суд надати ОСОБА_3 відстрочку у виконанні рішення Галицького районного суду м. Львова від 16.05.2023 у справі №461/514/23 до ухвалення Львівським апеляційний судом рішення щодо відкриття (або відмови у відкритті) апеляційного провадження, але не більше ніж на 1 (один) рік.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду заявник покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16.05.2023 у справі №461/514/23 вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість у розмірі 210314 грн. 92 копійок та судовий збір у розмірі 3154 грн. 92 коп. Заявник зазначила, що на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16.05.2023 нею подано апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження. 04 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд винесено ухвалу за якою витребував з суду першої інстанції матеріали судової справи №461/514/23. Разом з тим, на виконання рішення суду, Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист, який банком скеровано до приватного виконавця Скрипника В.Л. Заявник стверджує, що через повномасштабне вторгнення, міграцію та відсутність постійного доходу, у ОСОБА_2 погіршилось матеріальне становище, а також враховуючи невирішеність питання щодо відкриття апеляційного провадження та незрозумілості кінцевої суми боргу, просить заяву задоволити.

Заявник в судове засідання не з`явилася, однак про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» Михашула Є. в судове засідання не з`явилася, однак на електронну пошту суду скерувала заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду.

В обґрунтування заперечень щодо відстрочення рішення суду представник покликається на те, що Постановою Львівського апеляційного суду від 12.02.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Галицького районного суду м. Львова від 16.05.2023 в частині суми заборгованості змінено, відтак на даний час відпала необхідність у наданні ОСОБА_2 відстрочення виконання рішення суду. Окрім того, ОСОБА_4 зазначила, що що у заяві про відстрочення виконання рішення суду представником не зазначено підстав, які істотно могли б ускладнювати виконання рішення або робили його виконання неможливим. Просить відмовити у задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2023 рокупозов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту №Е07.00608.007186445 від 18.11.2020 в розмірі 210314 грн. 92 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3154 грн. 73 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою колегії суддів Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2024 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 травня 2023 року в частині суми заборгованості змінено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту №Е07.00608.007186445 від 18.11.2020 в розмірі 122381,70 грн. та судовий збір в розмірі 918,33 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

13.03.2024 цивільна справа №461/514/23 повернута до Галицького районного суду м.Львова після апеляційного оскарження та передана судді для вирішення питання про відстрочення рішення суду.

Згідно із ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно із ч.3 ст.435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно із ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Таким чином, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 26.12.2003 №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Підстави, які зумовлюють необхідність відстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Зміна способу і порядку виконання рішення допускається у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

За правилом ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.10, 81 ЦПК України саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для розстрочення виконання судового рішення.

Посилання заявника на складне матеріальне становище ОСОБА_2 та повномасштабне вторгнення рф в Україну, враховуючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, не свідчать про винятковість причин невиконання рішення суду, а тому не можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Окрім того, суд зазначає, що колегією суддів Львівського апеляційного суду завершено розгляд апеляційної скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 , за результатом якого рішення суду першої інстанції змінено частково та визначено суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.

Тобто, заявником не надано суду належних доказів, виникнення виключних обставин у розумінні ст.435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають відстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках. Безпідставне відстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відстрочення виконання рішення суду, що є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.259, 260, 261, 352, 353, 432, 435 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про відстрочку виконання рішення суду від 16.05.2023 у цивільній справі №461/514/23 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвали, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зубачик Н.Б.