ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3136/24 Справа № 210/4282/23 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/4282/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року, яке ухвалено суддею Скотарем Р.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 21 грудня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника.

В обґрунтування позову зазначила, що 31 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про перерахунок пенсії по втраті годувальника після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2

06 червня 2022 року отримала рішення № 11 про неможливість перерахунку пенсії внаслідок відсутності належного документу, що підтверджує факт перебування на утриманні померлого.

Довідку органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт перебування на утриманні чоловіка згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ОСОБА_1 не отримала. Внаслідок чого змушена була звернутися до суду за встановленням цього факту, що має для неї юридичне значення для перерахунку пенсії.

Факт смерті чоловіка позивачки ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть.

З ОСОБА_2 позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з 05.09.1970 року, після укладення шлюбу взяла прізвище « ОСОБА_3 ».

19 березня 1998 року шлюб було розірвано та позивачка повернула прізвище « ОСОБА_4 ».

Після розірвання шлюбу поновили відносини, проживали однією сім`єю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ним на праві сумісної власності.

Факт проживання з померлим ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у своєму рішенні про відмову у перерахунку пенсії по втраті годувальника зазначило, що рішенням суду не встановлений факт перебування позивачки на утриманні ОСОБА_2 .

Факт перебування на утриманні померлого має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника.

Посилаючись на викладене, просила суд: встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні годувальника ОСОБА_2 до часу його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника задоволено

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , перебувала на утриманні годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі відповідач Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить скасувати рішення суду та залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було враховано ту обставину, що в даному випадку встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 породжує вирішення спору про право на отримання пенсійних виплат, вирішення якого віднесено до компетенції адміністративного суду.

Наполягає на тому, що у законодавстві про пенсійне забезпечення ясно й однозначно визначено, що право на призначення пенсії у зв?язку з втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім?єю без реєстрації шлюбу, перебували на утриманні, тощо, не належать. Тобто, встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого ОСОБА_2 не надасть ОСОБА_1 права на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Дудар Т.Л., яка підтрмала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

Як установлено судом і підтверджено матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , видане 07 вересня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № Дз-452 від 20.11.2003 року, посвідченого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.11).

Згідно довідки ТОВ «НОВА-КОМ» по оплаті за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , за 01.08.2020 року ОСОБА_2 особисто сплачував комунальні послуги за даною адресою (а.с.24).

Відповідно до довідки, виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян № 10573 від 16.05.2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , 1940 року народження, ОСОБА_6 , 1976 року народження та ОСОБА_5 , 1971 року народження, ОСОБА_2 знятий з реєстрації 21.09.2020 року у зв`язку зі смертю особи (а.с. 35).

Відповідно до повідомлення Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за результатами заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії прийняте рішення (а.с.15).

Згідно рішення про відмову у перерахунку пенсії, складеного начальником відділу перерахунків пенсій № 3 Гнатюк О., ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку з ненаданням довідки або іншого документу про склад сім`ї, виданих відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема, органами місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом із годувальником за однією адресою), виданого згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати документи, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (а.с.16-17).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу однією сім`єю задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - в квартирі АДРЕСА_2 , з 01 січня 2004 року по 06 вересня 2020 року (день смерті), тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - в квартирі АДРЕСА_2 , з 19 березня 1998 року по 31 грудня 2003 року відмовлено (а.с.11-14).

Згідно довідки про доходи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 9770 7377 9844 0719 ОСОБА_1 , за період з січня 2022 року по червень 2022 року, отримала пенсію за віком у розмірі 22875,82 грн (а.с.21).

Відповідно до довідки про доходи № 3223 0421 4211 6213, загальний розмір пенсії ОСОБА_2 , за період з вересня 2019 року по серпень 2020 року, складає 170463,10 грн (а.с. 6).

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, загальний розмір пенсії ОСОБА_1 , за період з вересня 2019 року по серпень 2020 року, складає 30 346,45 грн, за період з січня 2022 року по червень 2022 року, складає лише 22875,82 грн, що менше ніж пенсія померлого ОСОБА_2 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що померлий ОСОБА_2 проживав разом із позивачкою та отримував доходи у вигляді пенсії, що є значно більшими, ніж у ОСОБА_1 , та вважав доведеним факт того, що померлий ОСОБА_2 надавав систематично допомогу ОСОБА_1 , яка носила постійний характер і була її основним джерелом для існування.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно дост. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно дост. 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`ясненьПостанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду із позовом про встановлення факту перебувала на утриманні годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка ОСОБА_1 зазначила, що встановлення такого факту їй необхідно для переведення на пенсію, у зв`язку з втратою годувальника, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Зазначений перелік є вичерпним, тобто, до непрацездатних членів сім?ї померлого годувальника, які, згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, не відносяться особи, які проживли з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - в квартирі АДРЕСА_2 , з 01 січня 2004 року по 06 вересня 2020 року (день смерті), тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, встановлення у судовому порядку факту перебування позивачки ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надасть їй права на призначення пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки, суд може встановити юридичний факт у судовому порядку виключно у разі, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що даний спір віднесено до компетенції адміністративного суду, колегією суддів не приймаються, з огляду на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), де зазначено, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), та вказала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року щодо відстрочення відповідачу Головному управлінню пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року до ухвалення судового рішення у справі, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави у розмірі 1 288 гривень 32 копійки.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави у розмірі 1 288 (одна тисяча двісті вісімдесят вісім) гривень 32 (тридцять дві) копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: