Провадження 2/127/1334/24
У Х В А Л А

28 березня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вохмінова О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

28.03.2024 року судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 50 000 доларів США за договором позики (розписки) від 24.04.2023 року, до якої, зокрема, додано заяву про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач не повернув отримані грошові кошти за розпискою в погоджений строк - до 01.03.2024 року і припинив спілкування з позивачем. Ціна позову є суттєвою 50 000 доларів США, що станом на час формування позовної заяви згідно офіційного курсу НБУ складає 1 934 270 грн., тому забезпечення позову є необхідним. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.10.2023 року, ОСОБА_2 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі Іпотечного договору від 25.06.2008 року № 1489 є предметом іпотеки за зобов`язаннями ОСОБА_2 перед ТОВ «ФК «Амбрелла», з розміром основного зобов`язання за договором позики 50 000 доларів США, строк виконання зобов`язання до 24.06.2033 року.

Невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, а виконання рішення суду може бути суттєво ускладнено.

ОСОБА_1 просив суд накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 , оскільки такий вид забезпечення позову в повній мірі захистить матеріально-правові інтереси позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Дослідивши зміст заяви, докази, що залучені заявником до матеріалів заяви, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч. 4 ст. 152 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до вимог п. 1, п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 6, 7, 11 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

З копії розписки, наданої позивачем, зокрема, вбачається, що ОСОБА_2 отримав 24.04.2023 року у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, як аванс за продаж квартири за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 зобов`язався підготувати документи, необхідні для відчуження вказаної квартири на користь ОСОБА_1 та укласти договір купівлі-продажу до 20.12.2023 року. У разі невиконання свого обов`язку - повернути кошти в сумі 50 000 доларів США ОСОБА_1 до 01.03.2024 року.

Разом з тим, з наданої до позовної заяви Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.10.2023 року вбачається, що 25.06.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. зареєстровано договір Іпотеки, реєстр № 7454637 від 25.06.2008 року. Предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , іпотекодавцем ОСОБА_2 , іпотекодержателем ТОВ «ФК «Амбрелла» (). Іпотекою забезпечено зобов`язання, розмір основного зобов`язання 50 000 доларів США, строк виконання зобов`язання до 24.06.2033 року.

Крім того, на підставі заяви АКБ «Форум» 25.06.2008 року та договору іпотеки 1489 від 25.06.2008 року приватним нотаріусом Циц Н.В. накладено обтяження: заборона на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 .

Одночасно із заявою про забезпечення позову позивач не надав доказів того, що між сторонами дійсно існує спір і існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Саме лише посилання в заяві на те, що відповідач не вчинив дій з повернення боргу, прострочив виконання зобов`язання до 01.03.2024 року, припинив з ним спілкування, має потенційну можливість ухилитись від виконання судового рішення не є достатньою підставою для накладення арешту на квартиру, яка знаходиться в іпотеці з 2008 року за іншим грошовим зобов`язанням відповідача.

Суд вважає, що накладення арешту на квартиру, яка передана в іпотеку іншому стягувачу для забезпечення виконання зобов`язання на суму 50 000 доларів США, не є тим видом забезпечення позову, що належним чином забезпечить позивачеві реальне та ефективне виконання можливого судового рішення про стягнення боргу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності і яка є предметом іпотеки з 25.06.2008 року, немає.

Керуючись ст. ст. 149, 153 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст. 354, ст. 355 ЦПК України.

Повне судове рішення складене 28 березня 2024 року.

Суддя: