Справа № 485/1766/23
Провадження №2/485/53/24
Рішення

іменем України

03 квітня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Соловйова О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Шульгою Т.В. за реєстровим № 347, укладеного між нею та на теперішній час померлою ОСОБА_4 , від імені якої діяла ОСОБА_3 , вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2200 га, за кадастровим номером :18:006:0005, яка належить чоловікові ОСОБА_4 - померлому ОСОБА_5 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 011865, виданого 20 жовтня 1996 року Новопетрівською сільською радою.

Посилаючись на викладене, ст.120 Земельного кодексу України, позивач вважає, що до неї разом з будинком перейшло й право власності на земельну ділянку для його обслуговування, у зв`язку з чим просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2200 га, кадастровий номер :18:006:0005, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Позивач ОСОБА_1 згідно поданої письмової заяви просила про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача Широківської сільської ради у поданій заяві просив про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

Співвідповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також згідно поданих письмових заяв просили про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають.

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, відповідно договору купівлі-продажу від 17 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Шульгою Т.В. за реєстровим № 347, ОСОБА_4 , від імені якого діяла згідно довіреності ОСОБА_3 , продала, а позивачка ОСОБА_1 купила житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною площею 56,1 кв.м, житлова 37,1 кв.м, що розташований за адресою по АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Пунктом 3.3 договору, нотаріусом роз`яснено сторонам, в тому числі зміст ст.ст.81, 120 ЗК України.

На підставі вище вказаного договору купівлі-продажу, право власності на житловий будинок зареєстровано за позивачкою Снігурівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 31 березня 2006 року, що посвідчується витягом 10260247, реєстраційний номер: 13770490, номер запису: 354 в книзі 22 а (а.с.12).

В натупному, речове право на придбаний житловий будинок зареєстровано за позивачкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 липня 2023 року, номер відомостей про речове право: 51142448 (а.с. 16).

Позивачка зареєстрована та проживає у вказаному житловому будинку з 21 серпня 2013 року, що підтверджується записом в її паспорті серії НОМЕР_1 , виданого 12 січня 2000 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області (а.с. 8-9).

Продавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 видано 14 листопада 2006 року (а.с.36).

Як вбачається з копії спадкової справи № 577/2008, заведеної у Снігурівській державній нотаріальній конторі 11 жовтня 2008 року, спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є співвідповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні (а.с. 52-93).

Одночасно, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 , виданого Новопетрівською сільською Радою народних депутатів 20 жовтня 1996 року на підставі рішення Новопетрівської сільської ради 12-ї сесії 21-го скликання від 22 червня 1993 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 64, та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 сформованого 31 липня 2023 року, спірна земельна ділянка площею 0,2200 га, кадастровий номер :18:006:0005, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлого будинку. господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 (а.с. 17, 20-21).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується наданим свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 01 лютого 2002 року (а.с.35).

За повідомленням завідувача Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області ОСОБА_6 від 26 січня 2024 року за № 47/01-16, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась (а.с. 43).

У відповідності до ст. 381 Цивільного кодексу України (в редакції, діючої на час виникнення спірних правовідносин) садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 377 ЦК України (в редакції на день укладення договору купівлі-продажу 17 березня 2006 року) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Питання виникнення права власності або права користування земельними ділянками урегульовані Земельним кодексом України.

Згідно зі ч.1 ст. 120 ЗК України (в редакції на день укладення договору купівлі-продажу 17 березня 2006 року) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Застосовуючи положення ст. 120 ЗК України у поєднанні із ст. 125 ЗК України, слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Вказаний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року у справах за № 6-2225цс16 та № 6-2099цс16, 6-2цс15 від 11 лютого 2015 року.

Крім того, пунктом "є" частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Вищезазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та земельної ділянки та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Дослідженими судом доказами підтверджено, що позивачка у встановленому законом порядку набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка під вказаним будинком раніше набула ознак об`єкта права власності, однак рахується за померлим ОСОБА_5 на підставі державного акта, у зв"язку з чим позивачка не може отримати правовстановлюючий документ на землю у позасудовому порядку.

При цьому, те, що позивачка не посвідчила перехід права на землю жодним чином не вплинуло на наявність в неї права власності на цей об`єкт, оскільки таке посвідчення є лише підтвердженням з боку держави права. Цільове призначення земельної ділянки не змінювалося.

Судом перевірено, що за наявною інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, станом на 03 квітня 2024 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку спірної земельної ділянки відсутні.

Грошова оцінка оціночна (ринкова вартість) спірної земельної ділянки, відповідно до висновку про вартість об"єкта оцінки, що міститься в ЗВІТІ про еспертну грошову оцінку, розроблену суб"єктом оціночної діяльності ТОВ "ЮГЗЕМСЕРВІС", станом на 08 листопада 2023 року складає 123000,00 грн (а.с. 22-26).

Таким чином, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи що спадкоємці після смерті ОСОБА_5 відсутні, спадкоємці померлої ОСОБА_4 , які є співвідповідачами у справі, позов визнали у повному обсязі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , набувши в свою чергу право власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2006 року, набула також і право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, а тому з метою захисту прав позивачки на безперешкодне обслуговування та користування належним їй на праві власності житловим будинком, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

На прохання позивачки суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 142, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на земельну ділянку площею 0,2200 га, кадастровий номер :18:006:0005, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 03 квітня 2024 року.

Суддя О. В. Соловйов