Справа № 490/9117/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Хоменко Д.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шевченка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у якому спросив визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № KNOGK04040252 DSL 15 UHELYZ 2006 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що цей договір не відповідає чинному законодавству, є несправедливим. Оскаржуваний договірне містить жодних положень щодо зменшення процентної ставки у разі інфляційних процесів. Станом на час подання позову курс гривні до долару США становив 27 грн. за 1 дол, тоді як договір укладався за курсом 2 грн за один долар. На даний час заборгованість позивача складає 151 000, 00 дол США. Після укладання договору, майновий стан позивача значно погіршився, оскільки хворіла його дружина ОСОБА_3 , і всі кошти витрачалися на її лікування. Після тривалої хвороби ОСОБА_3 померла.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання з`явився предстанвик позивача ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_4 у режимі відеоконференції.

Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити, вказавши на несправедливість умов кредитного договору №KNOGK04040252 DSL 15 грудня 2006 року, оскільки сума кредиту визначена у грошовій одиниці долар США без переведення її на курс долара, який від дня укладання спірного договору значно підвищився. Заборгованість за цим договором була стягнута з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» за заочним рішенням суду. Дій щодо його скасування позивачем не вживалося, на разі це рішення звернуто до примусового виконання. Після ухвалення судом рішення відповідач продовжив нарахування заборгованості та станом на час розгляду справи сума заборгованості становить близько 151 000, 00 дол. США.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з огляду на його безпідставність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №KNOGK04040252 DSL 15 грудня 2006 року, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 51 100,00 дол. США строком до 14 грудня 2026 року.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаїв від 13 листопада 2015 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KNOGK04040252 DSL 15 грудня 2006 року у сумі 46020, 05 дол. США, з яких: 39214,00 дол. США заборгованість за кредитом; 5673,25 дол. США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1080,00 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 52,80 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Як зазначив представник позивача, ОСОБА_2 із заявою про скасування цього заочного рішення до суду не звертався. Це рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання, що не заперечується сторонами. На час розгляду справи у суді заборгованість по кредитному договорі не виплачена.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає таке.

Як слідує із матеріалів справи слідує, що валютою кредитного договору №KNOGK04040252 DSL 15 грудня 2006 року є долар США.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 Цивільного кодексу України, в редакції чинній на момент укладення кредитного договору).

Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 Цивільного кодексу України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установ(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договор (стаття 1054 Цивільного кодексу України).

Частина третя статті 533 Цивільного кодексу України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

З змісту статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції чинній на момент укладання кредитного договору, слідує, що банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати такі операції та угоди, зокрема, операції з валютними цінностями.

Відтак станом на час укладання кредитного договору з позивачем, АТ КБ «Приватбанк», як банківська установа, яка має банківські ліцензії на операції з валютним цінностями (копії яких наявні у матеріалах справи) мала право на укладання кредитного договору, валютою якого є доларах США.

При цьому чинне на момент укладання кредитного договору, законодавство не містило обов`язкової умови визначення еквіваленту суми кредитних коштів (визначених у доларах) у національній валюті України. Також чинне законодавсто не містило норм про обов`язкове зменшення процентної ставки.

Погіршення матеріального стану боржника після укладання кредитного договору, не є підставою для визнання цього договору недійсним, тому суд відхиляє такі доводи позивача.

Крім того, слід зазначити, що оскаржуваний кедитний договір укладено у грудні 2006 року, а з цим позовом позивач звернувся до суду лише 12 листопада 2021 року (майже через 16 років). Відтак, позивачем пропущено визначений статтею 257 ЦК України строк позовної давності, а відповідач наполягає на застосуванні наслідків пропуску позивачем позовної давності.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 79, 81, 141, 259-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору №KNOGK04040252 від 15 грудня 2006 року недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складання його повного тексту до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст складено 19 лютого 2024 року.

Суддя Л.М. Шолох