Справа № 212/7107/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., за участю секретаря судового засідання Дущак К.О., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшикова Кристина Олександрівна про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Криворізька міська рада звернулась до суду з позовом в якому просить:

- скасувати державну реєстрацію права власності від 14.08.2018, номер запису про право власності 27533374, на об`єкт нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 110) - будівля, Будівлі та споруди автостоянки проведену за ОСОБА_2 , з одночасним припиненням його речових прав на вказаний об`єкт нерухомого майна;

- визнати недійсним договір дарування будівель та споруд автостоянки, укладений 18 серпня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Меньшиковою Кристиною Олександрівною та зареєстрований в реєстрі за №1206;

- скасувати державну реєстрацію права власності від 18.08.2018, номер запису про право власності 27550078, на об`єкт нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 110) - будівля, Будівлі та споруди автостоянки, проведену за ОСОБА_5 , з одночасним припиненням її речових прав на вказаний об`єкт нерухомого майна;

- визнати недійсним договір дарування будівель та споруд автостоянки, укладений 20 серпня 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Меньшиковою Кристиною Олександрівною та зареєстрований в реєстрі за №1210;

- скасувати державну реєстрацію права власності від 20.08.2018, номер запису про право власності 27564267, на об`єкт нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 110) - будівля, Будівлі та споруди автостоянки, проведену за ОСОБА_4 , з одночасним припиненням його речових прав на вказаний об`єкт нерухомого майна

Позов мотивований тим, що 25.12.2006 між Криворізькою міською радою та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 28.12.2006 за №06), строк дії якого був продовжений додатковою угодою від 24.02.2010 (державна реєстрація від 23.03.2010 №32). За умовами вказаного Договору, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою, Криворізька міська рада надала, а ФОП ОСОБА_2 прийняв в строкове платне користування строком до 28.12.2012 земельну з кадастровим номером :04:223:0192, для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП, яка знаходиться на АДРЕСА_1 . Рішенням Криворізької міської ради від 28.12.2012 №1634 ОСОБА_2 відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки від 28.12.2006 №06, зобов`язано припинити з 10.01.2013 її комерційне використання та повернути міській раді за актом. Однак, ОСОБА_2 , незважаючи на закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки та рішення Криворізької міської ради №1634 земельна ділянка повернута не була, та він продовжував її використовувати без відповідних правовстановлюючих документів й згоди власника. Факт подальшого комерційного використання ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :04:223:0192, під розміщення відкритої платної автостоянки підтверджується актами обстеження земельної ділянки, складеними в порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель, за якими земельна ділянка огороджена бетонним парканом і використовується під розміщення діючої автостоянки зі спорудою КПП. Під час обстеження земельної ділянки об`єкти нерухомості та незавершеного будівництва на земельній ділянці виявлені не були. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2017 порушено провадження у справі №904/6160/17 за позовом Криворізької міської ради до Фізичної особі-підприємця ОСОБА_2 про зобов`язання останнього усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення збудованих споруд і огорож, та звільнення вказаної ділянки. Врамках судової справи №904/6160/17 суд, ухвалою від 30.11.2017, застосував заходи забезпечення позову шляхом заборони реєструвати право власності за ФОП ОСОБА_2 на об`єкти нерухомості розташовані на спірній земельній ділянці, про що останньому було відомо.

14.08.2018 державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М. була проведена державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 на будівлі та споруди автостоянки, розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером :04:223:0192. Підставою для проведення державної реєстрації слугували: декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 92, видана 21.03.2013, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 01.02.2013, видавник: Криворізьке БТІ; витяг з рішення про присвоєння поштової адреси, серія та номер: 134, виданий 20.03.2013, видавник: Жовтнева районна у місті рада, виконавчий комітет.

Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року забезпечено позов, шляхом накладення арешту на будівлю, будівлі та споруди автостоянки (реєстраційний номер 110), що складається з: літ. А-2 - будівля сторожки загальною площею 21,0 кв.м., з сходами літ. а, з прибудовою літ. а1; літ. Б вбиральня; поз. №1, №3 огорожа, поз. №2 ворота, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 0,2991 га, з кадастровим номером :04:223:0192, заборонивши ОСОБА_4 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного майна, з правом користування ним.

Ухвалою суду від 08 вересня 2022 року за клопотанням представником позивача витребувані докази у справі.

Ухвалою суду від 08 вересня 2022 року за клопотанням представником відповідача залучено до участі у даній цивільній справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшикову Кристину Олександрівну.

Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року за клопотанням представником позивача витребувані докази у справі.

Ухвалою суду від 08 травня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про залишення позову без розгляду. Підготовче провадження у даній справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року витребувані докази у справі.

Сторони скористалися процесуальним правом подання письмових заяв та до суду подано: 19 жовтня 2021 року відзив на позовну заяву, 16 вересня 2022 року відповідь на відзив на позовну заяву, 21 березня 2023 року заперечення на відповідь, письмові пояснення відповідача ОСОБА_2 , заперечення на письмові пояснення відповідача ОСОБА_2 .

Представник позивача у судовому засіданні вказує, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 на будівлі та споруди автостоянки була проведена за відсутності документів, котрі мають статус правовстановлюючих та підтверджують підстави набуття за ним права власності на зареєстрований об`єкт, адже: наказом відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради від 23.04.2019 №40-СК реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 92 була скасована з причини наявності недостовірних даних; технічний паспорт виданий на громадський будинок - автостоянку, що не узгоджується з приписами Державних будівельних норм України В.2.2-9-2009; у рішенні виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 20.03.2013 №134 «Про присвоєння поштової адреси», об`єкт будівлі та споруди автостоянки, за адресою: АДРЕСА_2 , відсутній.

Враховуючи вищевикладені обставини, Криворізька міська рада вважає, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 на будівлі та споруди автостоянки підлягає скасуванню, посилаючись при цьому на позиції Верховного Суду за якими автостоянка не є об`єктом нерухомого майна, речові права на які не підлягають державній реєстрації.

18.08.2018 договором дарування ОСОБА_5 прийняла у дар від ОСОБА_2 будівлі та споруди автостоянки. В подальшому, за договором дарування ОСОБА_4 прийняв у дар від ОСОБА_5 вказані будівлі та споруди автостоянки. Щодо визнання недійними вказаних договорів Позивач вказує, що набуття права власності за договором дарування є похідним (вторинним) способом набуття права власності. При похідних способах набуття права власності право набувача ґрунтується на праві відчужувача. За таких умов фактично діє правило: «ніхто не може передати іншому більше прав на річ, ніж має сам». За відсутності у ОСОБА_2 документів які підтверджують підстави набуття ним права власності на будівлі та споруди автостоянки укладені в подальшому договори дарування від 18.08.2018 №1206 та від 20.08.2018 №12010 є недійсними, а проведена державна реєстрація права власності на будівлі та споруди автостоянки за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є незаконною та підлягає скасуванню. Також позивач вказує про укладання договорів дарування з метою ухилення ОСОБА_2 від виконання договірних зобов`язань щодо повернення орендованої ним земельної ділянки, без наміру створення правових наслідків, та з направленням дій сторін договору на фіктивний перехід права власності на будівлі та споруди автостоянки до близького родича.

Окрім того, позивач вказує, що укладання договорів дарування та проведення державної реєстрації права власності на будівлі та споруди автостоянки за Відповідачами порушує права та законні інтереси територіальної громади міста Кривого Рогу, в інтересах якої діє Криворізька міська рада, як власника, щодо користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти поданого позову в судовому засідання вказав, що ним в межах дії строку договору оренди земельної ділянки та на узгоджених умовах збудовані об`єкти нерухомого майна. 27.09.2006р. між ОСОБА_2 та Криворізькою міською радою було оренди №1406 за умовами якого Орендодавець на підставі рішення міської р. №347 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП, яка знаходиться на мкрн. 5-й Зарічний м. Кривого Рогу. У пункті 30 даного Договору, Сторони передбачили, що Орендар за письмовою ця має право зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі культурно-побутові та інші спорудита закладати багаторічні насадження. 24.02.2010 року до договору оренди було підписано додаткову угоду за умовами якої у п.2 зазначено, що на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: тимчасова споруда КПП, а також інші об`єкти інфраструктури. За умовами Договору оренди. Сторони чітко погодили будівництво нерухомого и. яка по своїй суті складається із комплексу будівель та споруд. Наголошують, що на тимчасову споруду КПП не реєструвалось право власності.

Відповідно до Державних будівельних норм В.2.3-15:2007 на заборонено здійснювати будівництво капітальних будівель та споруд на територіях автостоянок.

Не можуть бути підставою для скасування державної реєстрації права власності посилання Позивача на виписку із протоколу архітектурно-містобудівної ради від 02.03.2006 року, відповідно до якої ОСОБА_2 погоджувалось розміщення нібито лише тимчасових споруд, згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» можуть утворювати архітектурно-містобудівні ради, як дорадчі органи, рішення чи висновки є яких є рекомендаційні та не є обов`язковими до виконання. І тому, висновок архітектурно-містобудівної ради від 02.03.2006р. є рекомендаціним.

Із приводу доводів позивача про нібито відсутність документу про присвоєння адреси, відповідач наголошуємо, що у матеріалах даної справи наявні надані Позивачем електронні копії реєстраційної справи №2110 із Державного реєстру в на нерухоме майно у яких наявні витяг із рішення Виконавчого комітету Жовтневої у місті Кривому Розі ради №134 від 20.03.2013р. «Про присвоєння поштової адреси» та у додатку в якому відображено, що під порядковим номером 5 присвоєно поштову стоянці зі сторожкою, власник - ФОП ОСОБА_2 .

Посилання позивача на те, що рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради №134 від 20.03.2013р. «Про присвоєння поштової адреси» не стосується ФОП ОСОБА_2 є безпідставним, оскільки наявна заява про присвоєння поштової адреси та копія відповідного рішення де вказано під порядковим номером - 5 що присвоєно поштову адресу Автостоянці зі мікрорайон 5-й Зарічний, 76а.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Лісовий Д.О. заперечував проти поданого позову та скористався правом подати відзив 19.10.2021 року, в судовому засідання свої заперечення підтримав, та вказав, що вимоги є безпідставними, та такими, що порушують права власності. Окрім того, позивачами обраний неналежний спосіб захисту.

Стороною відповідача заявлено про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, про що подані відповідні заяви.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, правом подати відзив не скористалася.

Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшикова Кристина Олександрівна подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а. с.149 т.4)

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Статтею 13 Конституції України унормовано, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи місцевого самоврядування в межах, визначених Основним Законом України.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Згідно зі статтею 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, крім іншого, належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

За приписами статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування згідно з його повноваженнями, визначеними статтею 122 ЗК України.

За статтею 93 ЗК України, статтями 1, 2 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

25 грудня 2006 року, на підставі рішення Криворізької міської ради від 27.09.2006 №347, між Криворізькою міською радою та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 строком на 3 роки був укладений договір оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 28.12.2006 №06. Дія Договору в подальшому була продовжена додатковою угодою від 24.02.2010 (державна реєстрація від 23.03.2010 №32) строком на 3 роки та діяв до 28.12.2012.

За пунктами 1-5 Договору, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою, в орендне платне користування була передана земельна ділянка житлової та громадської забудови площею 0,2991 га, з кадастровим номером :04:223:0192, для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП, яка знаходиться на АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною першою статті 210 ЦК України встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Зокрема, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (згідно із частиною першою статті 125 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (частина п`ята статті 126 ЗК України).

З викладеного виходить, що права та обов`язки, на досягнення яких спрямовується волевиявлення учасників при укладенні договорів оренди земельних ділянок, набуваються лише після його державної реєстрації (відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду викладеному у постанові від 15.01.2020 у справі №322/1178/17).

Також, суд враховує, що за умовами договору оренди земельної ділянки, рішення Криворізької міської ради від 27.09.2006 №347, Актом вибору будівництва №102 від 08.06.2006 та випискою з протоколу архітектурно-містобудівної ради з питань розміщення тимчасових об`єктів від 02.03.2006, земельна ділянка була надана ОСОБА_2 для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП на мкр. 5-му Зарічному в Жовтневому районі.

Рішенням Криворізької міської ради від 28.12.2012 №1634 розглянуто звернення ФОП ОСОБА_2 про поновлення договору оренди земельної ділянки від 28.12.2006 року та додаткової угоди від 23.03.2009 року відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки; ФОП ОСОБА_2 припинили комерційне використання вказаної земельної ділянки з 10.01.2013 року, зобов`язали звільнити земельну ділянку від тимчасових споруд та привести її у стан придатний до подальшого використання та повернути міській раді; віднесли вказану земельну ділянку до земель житлової та громадської забудови, не наданих у власність та користування (а.с.28 т.1).

Доказів того, що договір оренди вказаної вище земельної ділянки був продовжений суду не надано під час розгляду даної справи. Посилання сторони відповідачів про розгляд справи щодо вирішення спору з приводу оренди земельної ділянки не підтверджено належними доказами.

За частиною першою статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За пунктом 30 Договору оренди земельної ділянки від 26.12.2006 Орендар зобов`язаний по закінченні терміну оренди, припиненні чи розірванні договору оренди земельну ділянку привести в належний стан для подальшого використання та повернути Орендодавцю з оформленням акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

Водночас, матеріали справи не містять доказів оформлення Криворізькою міською радою та ОСОБА_2 акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки з кадастровим номером :04:223:0192.

У відповідності до статті 189 ЗК України, статті 20 Закону України «Про охорону земель» (в редакції станом до 26.05.2022) самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Рішенням Криворізької міської ради від 27.07.2011 №514 затверджено Положення про самоврядний контроль за використанням та охороною земель у м. Кривому Розі, пунктом 2.2 якого визначено, що безпосереднє проведення самоврядного контролю за використанням і охороною земель здійснюється посадовими особами управління земельних ресурсів виконкому міської ради та виконкомів районних у місті рад.

Згідно з пунктом 3.1.2 вказаного Положення посадові особи, які здійснюють самоврядний контроль за використанням та охороною земель, мають право, серед іншого, складати акти обстеження стану і дотримання умов використання земельних ділянок та за фактом виявлення порушень подавати матеріали до відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів відповідно до чинного законодавства України; проводити у випадках, встановлених законодавством, фотографування.

Рішенням Криворізької міської ради від 24.02.2016 №300 з 01.05.2016 реорганізовано управління земельних ресурсів виконкому міської ради та управління містобудування і архітектури виконкому міської ради шляхом злиття їх в управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому міської ради, а рішенням Криворізької міської ради від 26.08.2016 №844 унесено зміни до рішення міської ради від 24.02.2016 №300, а саме замінено в назві та тексті рішення назву управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому міської ради: «управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради».

27.06.2018 рішенням Криворізької міської ради №2815 створено департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради на базі управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, до якого перейшли всіправа та обов`язки управління.

Тобто, самоврядний контроль за використанням та охороною земель комунальної власності на території міста Кривого Рогу з 01.09.2018 здійснюється посадовими особами департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради та виконкомів районних у місті рад.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи актів 03.04.2019, 10.07.2020 та 15.06.2021 було проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :04:223:0192, що знаходиться на мікрорайоні 5-й Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, за результатом якого встановлено використання земельної ділянки під розміщення діючої автостоянки зі спорудою КПП. На момент обстеження на території автостоянки розміщені автотранспортні засоби. Земельна ділянка огороджена бетонним парканом. (а .с. 29-34 т.1)

За приписами статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації серпень 2018 року) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Водночас, як визначено абзацом третім Додатку «Б» до Державних будівельних норм України В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» (надалі - ДБН В.2.3-15:2007), автостоянка - спеціально обладнана відкрита площадка для постійного або тимчасового зберігання легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів.

Пунктом 6 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №115 (надалі Правила №115), визначено, що автостоянка повинна мати тверде покриття (асфальтове, бетонне, гравійне, щебеневе), огорожу, освітлення, телефонний зв`язок, приміщення для обслуговуючого персоналу, в`їзні-виїзні ворота із шлагбаумом та запасні ворота на випадок термінової евакуації транспортних засобів. У разі потреби й технічної можливості на автостоянках обладнуються класи з безпеки дорожнього руху, пункти технічного огляду та самообслуговування транспорту, встановлюється пожежна та охоронна сигналізація, гучномовець.

Згідно з пунктом 5.1 ДБН В.2.3-15:2007 у складі автостоянок для постійного зберігання автомобілів повинні бути відкриті площадки для стоянки автомобілів, приміщення для чергових і зберігання інвентаря, відповідні елементи інженерного обладнання та благоустрою, а також, за необхідності та технічної можливості, можуть бути - пости технічного огляду, технічного ремонту і миття автомобілів, включаючи пункти-пости самообслуговування - оглядові ями (естакади), місця чищення салону автомобіля. Такі автостоянки можуть бути обладнані сонцезахисними навісами, вітрозахисними стінками, декоративним сонцезахисним і шумозахисним озелененням.

Пунктом 5.9 ДБН В.2.3-15:2007 передбачено, що на автостоянках з 50 і більше місцями постійного та тимчасового зберігання автомобілів при головному в`їзді-виїзді повинен влаштовуватися контрольно-пропускний пункт (приміщення для обслуговуючого персоналу, туалет і т. ін.), обладнаний майданчик для зберігання протипожежного інвентарю, встановлення контейнерів - сміттєзбірників.

Отже, вказаними нормами законодавства не визначено правового статусу автостоянки як об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до статті 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

В силу частини першої статті 188 ЦК України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).

А отже, виходячи з аналізу положень статей 179, 181, 188 ЦК України, ДБН В.2.3-15:2007 та Правил №115, автостоянка не є об`єктом нерухомого майна, речові права на які підлягають державній реєстрації, оскільки утворюється за рахунок інших речей (огорожі, твердого покриття, освітлення, приміщень для обслуговування персоналу тощо), які не є об`єктами нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України, оскільки вони безпосередньо не пов`язані з земельною ділянкою та їх переміщення можливе без знецінення та зміни призначення.

Висновок суду узгоджується правовою позицією Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.11.2019 у справі №686/22924/16-ц та з позицією Верховного Суду від 08.02.2023 у справі №591/1594/21 , відповідно до яких автостоянка віднесена до рухомого майна.

Доводи відповідача про те, що збудовані ним на земельній ділянці об`єкти автостоянки відносяться до нерухомого майна спростовуються вказаними вище обґрунтуваннями.

17.08.2018 державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Колесник Інгою Миколаївною(надалі - державний реєстратор ДОФ КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М.) було прийнято рішення від 17.08.2018 №42588041 та проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 110) будівлі та споруди автостоянки, які складаються з: будівлі сторожки літ. А-2 - будівля сторожки загальною площею 21,0 кв. м., з сходами літ. а, з прибудовою літ. а1; літ. Б вбиральня; поз. №1, №3 огорожа, поз. №2 - ворота, за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому суд зазначає, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Означено узгоджується з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, від 06.06.2019 у справі №392/1829/17, Верховного Суду - у постановах від 24.01.2020 у справі №910/10987/18, від 11.06.2020 у справі №910/10006/19, від 29.08.2019 у справі №910/10984/18, від 27.02.2018 у справі №925/1121/17, від 17.04.2019 у справі №916/675/15.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постановах від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц, від 07.04.2020 у справі №916/2791/13).

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті18 названого Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

За частиною другою статті22 вказаного Закону відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів.

Так, за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставами для проведення державної реєстрації на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 110 за ОСОБА_2 слугували: декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 92, видана 21.03.2013, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 01.02.2013, видавник: Криворізьке БТІ; витяг з рішення про присвоєння поштової адреси, серія та номер: 134, виданий 20.03.2013, видавник: Жовтнева районна у місті рада, виконавчий комітет.

Підставою виникнення у ОСОБА_2 права власності державним реєстратором ДОФ КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М. вказано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 92, що зареєстрована 21.03.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

Наказом відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради від 23.04.2019 №40-СК, у відповідності до статті 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, реєстрація Декларації була скасована, у зв`язку із встановленням факту подання замовником ОСОБА_2 , недостовірних даних, наведених у Декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, а саме - об`єктом, збудованим на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. А також, було встановлено факт, що на дату реєстрації Декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності. (а. с. 35-40, 39-40)

Доводи відповідачів про безпідставність скасування Декларації, судом не приймаються, оскільки Рішення виконкому Криворізької міської ради від 23.04.2019 року про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації не скасоване та чинне.

Відповідно до пункту 11-1 Декларації, документом, що посвідчує право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:223:0192, розташованою на мікрорайоні 5-й Зарічний міста Кривого Рогу, зазначений договір оренди земельної ділянки від 23 березня 2010 року №32, виданий Криворізькою міською радою для розміщення автостоянки. Проте, вказаний пункт Декларації містить недостовірні відомості, адже на момент реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 92 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 21.03.2013 у ОСОБА_2 були відсутні правові підстави для користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:223:0192, розташованою на мікрорайоні 5-й Зарічний у Покровському районі м. Кривого Рогу, з огляду на закінчення дії Договору з Додатковою угодою 28.12.2012.

Рішенням Криворізької міської ради від 28.12.2012 №1634 ФОП ОСОБА_2 відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки від 28.12.2006 №06 та віднесено вказану земельну ділянку до земель житлової та громадської забудови, не наданих у власність та користування.

Окрім того, в пункті 12 Декларації зазначені техніко-економічні показники об`єкта (з урахуванням результатів технічної інвентаризації), у тому числі щодо КПП, а саме: несучі конструкції - фундамент бетонні блоки, огороджувальні конструкції - стіни зовнішні цегляні, фасади - цегляна кладка під розшивку.

Аналізуючи вказане вище, суд вказує, що згідно умов Договору та Додаткової угоди земельна ділянка надавалась ФОП ОСОБА_2 для розміщення автостоянки та тимчасової споруди КПП (пункти 1, 14 Договору), а не для будівництва будівель та споруд.

Доводи сторони відповідача з приводу того, що умови Договору та Додаткової угоди земельної ділянки погодили ФОП ОСОБА_2 будівництво нерухомого майна автостоянки спростовуютьсь вказаними вище обґрунтуваннями суду.

Також судом враховано, що відповідно до пунктів 28, 30 Договору оренди земельної ділянки від 26.12.2006 ФОП ОСОБА_2 мав право зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші споруди і закладати багаторічні насадження виключно за письмовою згодою Криворізької міської ради, яка в матеріалах справи відсутня.

За приписами статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127 (в редакції, чинній на дату реєстрації Декларації)(надалі - Інструкція №127), будівлі тимчасового характеру - це будівлі збірно-розбірні, без фундаменту, з недовговічного матеріалу, сезонного використання (без утеплення основних огороджувальних конструкцій).

З орієнтовної характеристики проектованого об`єкту, акті вибору ділянки під будівництво від 08.06.2006 №102, автостоянка на мікрорайоні 5-й Зарічний у Жовтневому районі м. Кривого Рогу була спроектована як тимчасова автостоянка з будівлею КПП із збірно-розбірних металоконструкцій, без фундаментів. (а. с.51 т.1).

Згідно з виписки протоколу архітектурно-містобудівної ради з питань розміщення тимчасових об`єктів від 02.03.2006, ФОП ОСОБА_2 було погоджено розміщення автостоянки на мікрорайоні 5-й Зарічний у Жовтневому районі м. Кривого Рогу, як тимчасової споруди, будівлі із легких збірно-розбірних металоконструкцій, без фундаментів. (а.с.50 т.1).

Відповідачі в судовому засіданні доводили про те, що державна реєстрація права власності проведена відповідно до законодавства та на підставі поданих документів, а саме, Декларації про готовність об`єкта до експлуатацію від 21.03.2013 року, технічного паспорту, витягу рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 20.03.2013 про присвоєння поштової адреси. Вказані документи містять достатньо підстав для проведення державним реєстратором державної реєстрації права власності, однак, суд не може погодитися з вказаними доводами, оскільки вони спростовуються письмовими доказами позивача.

Декларація про готовність об`єкта до експлуатацію від 21.03.2013 року, яка засвідчувала готовність об`єкта до експлуатації (код 1241.9), який належить до 1 категорії складності будівництво відкритої автостоянки з сторожкою за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с.35-38 т.1).

Згідно з розділом 2 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 (надалі - Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000), за кодом 1241 обліковуються будівлі вокзалів, аеровокзалів, будівлі засобів зв`язку та пов`язані з ними будівлі (будівлі цивільних та військових аеропортів, міського електротранспорту, залізничних станцій, автобусних станцій, морських та річкових вокзалів, фунікулерних та підіймальних станцій канатних доріг; будівлі центрів радіо- та телевізійного мовлення, телефонних станцій, телекомунікаційних центрів та т. ін.; ангари для літаків, будівлі залізничних блокпостів, локомотивні та вагонні депо, трамвайні та тролейбусні депо; телефонні кіоски; будівлі маяків; диспетчерські будівлі повітряного транспорту). Безпосередньо, за кодом 1241.9 обліковуються будівлі транспорту та засобів зв`язку інші.

Суд доходить до висновку, що об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 110, відповідно до п. 1 Декларації, за кодом 1241.9 Державного класифікатора ДК 018-2000 відноситься до будівель транспорту та засобів зв`язку, його розміщення можливе лише на землях з таким же цільовим призначенням.

При цьому, як то підтверджує витяг з Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :04:223:0192 віднесена до земель житлової і громадської забудови.

Пунктом 1.2 розділу 1 Інструкції №127 (в редакції, чинній на момент виготовлення технічного паспорта, виданого 01.02.2013 Криворізьким БТІ) передбачено, що технічна інвентаризація проводиться, зокрема, перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту.

В технічному паспорті на громадський будинок, без серії та номера, що виготовлений 01.02.2013 Криворізьким БТІ перелічені наступні об`єкти в розрахунку оцінки основної будівлі та прибудов до неї, що міститься в оціночному акті: літ. А-2 - будівля сторожки площею 12,5 кв.м., літ. а сходи площею 3,0 кв.м., літ. а1 прибудова площею 4,7 кв.м.; у технічному описі та оцінці господарських споруд, що містяться в оцінювальному акті: поз. №1 огорожа (бет. плити) кількість одиниць 238 м2, поз. №2 ворота (метал. сітка) кількість одиниць 7,5 м2, поз. №3 огорожа (бетон в бет. стовп.) кількість одиниць 189,8 м2; у технічному описі та оцінці господарських будівель, що містяться в оцінювальному акті: літ. Б вбиральня - площа основи 1,0 кв. м. (а. с.41-46 т.1)

Суд зазначає, що державним реєстратором ДОФ КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М. було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 110) будівлі та споруди автостоянки, в той час, як технічний паспорт від 01.02.2013 складений на громадський будинок - автостоянку.

Сторона відповідачів посилається на те, що Жовтневою районною у місті ради від 20.03.2013 року №134 прийнято рішення про присвоєння поштової адреси автостоянки з сторожкою. Відповідачі підтверджують свої доводи тим, що заява ФОП ОСОБА_2 адресована голові виконкому ОСОБА_6 з проханням присвоїти поштову адресу , завізована відповідною посадовою особою виконкому та копіює рішення виконкому про присвоєння поштової адреси, що відображено у переліку об`єктів №5. (а. с.139-141 т.2)

Судом були витребувані з виконкому Криворізької міської ради архівного відділу та до дослідженої у судовому засіданні копії заяв про присвоєння поштової адреси та рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 20.03.2013 №134 «Про присвоєння поштової адреси», серед досліджених документів мається заява ФОП ОСОБА_2 адресована голові виконкому ОСОБА_6 з проханням присвоїти поштову адресу, однак у переліку до рішення виконкому об`єкт будівлі та споруди автостоянки, загальною площею 21,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , відсутній. (а. с. 2-77 т.4).

З огляду на зазначене, що приводить до обставини про відсутність на момент проведення державної реєстрації права власності документу, що підтверджує факт присвоєння спірному об`єкту поштової адреси, а тому доводи відповідачів в цій частині безпідставні. Суд не може погодитися з доводами відповідача про те, що завізована заява відповідною посадовою особою виконкому вказує на прийняття позитивного рішення та те, що відсутність акту приймання передавання документів виконкому на постійне зберігання вказують на розгляд поданої заява ФОП ОСОБА_2 (а. с. 47,48 т.1, 145 т.4)

Суд зазначає, що держава наділена повноваженнями підтвердити право власності особи на нерухоме майно виключно у тому випадку, якщо ця особа набула майно у власність законно. Набуття особою у власність майна в обхід закону та надання державі документів, які не відповідають вимогам законодавства з метою ведення держави в оману задля реєстрації права власності на майно, не може свідчити про правомірне набуття особою майна у власність, а відтак є підставою для скасування відповідної державної реєстрації на це майно.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені права ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди автостоянки, за адресою: АДРЕСА_2 , та подані ним документи не відповідають вимогам законодавства з питань вчинення державної реєстрації речових прав на нерухоме майнона час проведення державним реєстратором ДОФ КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М. державної реєстрації та прийняття рішення про державну реєстрацію прав від 17.08.2018 №42588041, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

18.08.2018 будівлі та споруди автостоянки ОСОБА_2 були відчужені ОСОБА_5 за договором дарування №1206, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Меньшиковою Кристиною Олександрівною.

ОСОБА_5 , у свою чергу, відчужила зазначений об`єкт ОСОБА_4 за договором дарування від 20.08.2018 №1210, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Меньшиковою Кристиною Олександрівною.

Тобто, протягом семи днів з дати проведення первісної реєстрації право власності на об`єкт - будівлі та споруди автостоянки, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , перейшло до трьох власників, та за результатом залишилось за близьким родичем первісного власника. (а. с.40-43 т.2)

Зважаючи на відсутність у ОСОБА_2 документів які підтверджують підстави набуття ним права власності на спірний об`єкт, суд доходить висновку про визнання недійсними договорів дарування від 18.08.2018 №1206 та від 20.08.2018 №12010, та скасуванню проведеної державної реєстрації права власності на будівлі та споруди автостоянки за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У даному випадку підставою звернення Криворізької міської ради до суду є те, що відповідачі фактично унеможливили використання та розпорядження Позивачем земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :04:223:0192, шляхом здійснення державної реєстрації права власності на будівлі та споруди автостоянки на ній розташованій, у зв`язку з чим ОСОБА_2 став його власником (з подальшим відчуженням), а звідси і фактичним володільцем відповідної земельної ділянки, тоді як Криворізька міська територіальна громада фактично вибула з володіння поза її волею і згодою на це.

Власник землі у цьому разі не може використовувати її тому державна реєстрація будівлі, споруди обмежує права власника землі, отже звернення до суду з вказаним позовом є належним способом захисту прав позивача, що узгоджується із правовим висновком викладеним у постановах Верховного Суду від 22.12.2021 у справі N 917/1970/20 та від 18.01.2022 у справі N 917/10/21.

Згідно статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи місцевого самоврядування в межах, визначених Основним Законом України.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

В силу статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б)відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/1279/17, від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до правового висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №922/3403/20, правом вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою наділені лише власники, землекористувачі та особи, які мають інші речові права на земельну ділянку, в межах якої розміщено об`єкт незавершеного будівництва іншої особи, права осіб, що мають право на таку земельну ділянку, у такій ситуації порушуються, до таких правовідносин слід застосовувати положення статті 391 ЦК України.

Спірними у цій справі є правовідносини щодо захисту прав власника земельної ділянки внаслідок реєстрації права власності на будівлі та споруди автостоянки, що розташована на земельній ділянці, що відповідає критерію подібності правовідносин, визначеному в пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

У наведеній постанові Верховного Суду в справі №922/3403/20 також міститься висновок про те, що позивач (міська рада) для поновлення своїх порушених прав має право після скасування державної реєстрації права власності відповідача на незавершене будівництво пред`явити позов про звільнення земельної ділянки особою, яка перешкоджає в користуванні або (та) розпорядженні нею. Зазначене свідчить про ефективність та достатність такого способу захисту як скасування державної реєстрації права власності у такій категорії спорів.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Сторони в судовому засідання посилалися й на інші аргументи щодо позову та заперечення позову, які не відображені у рішенні суду, оскільки вони зводяться до повторення позиції позивача та відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачами в суді не заявлено суду про неналежність або ж недопустимість наданих позивачем доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно вимог положень до статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню, сплачений за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову, судовий збір у рівних частинах з кожного.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року у справі №212/7107/21, 2-з/212/149/21, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись 3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов Криворізької міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшикова Кристина Олександрівна про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації права власності.

Скасувати державну реєстрацію права власності від 14.08.2018, номер запису про право власності 27533374, на об`єкт нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 110) - будівля, Будівлі та споруди автостоянки, який складається з: літ. А-2 - будівля сторожки загальною площею 21,0 кв. м., з сходами літ. а, з прибудовою літ. а1; літ. Б вбиральня; поз. №1, №3 огорожа, поз. №2 ворота, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 0,2991 га, з кадастровим номером :04:223:0192, проведену за ОСОБА_2 , з одночасним припиненням його речових прав на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Визнати недійсним договір дарування будівель та споруд автостоянки, укладений 18 серпня 2018 року та зареєстрований в реєстрі за №1206 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшиковою Кристиною Олександрівною.

Скасувати державну реєстрацію права власності проведену за ОСОБА_5 від 18.08.2018, номер запису про право власності 27550078, на об`єкт нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 110) - будівля, Будівлі та споруди автостоянки, який складається з: літ. А-2 - будівля сторожки загальною площею 21,0 кв. м., з сходами літ. а, з прибудовою літ. а1; літ. Б вбиральня; поз. №1, №3 огорожа, поз. №2 ворота, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером :04:223:0192.

Визнати недійсним договір дарування будівель та споруд автостоянки, укладений 20 серпня 2018 року та зареєстрований в реєстрі за №1210, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшиковою Кристиною Олександрівною.

Скасувати державну реєстрацію права власності проведену за ОСОБА_4 від 20.08.2018, номер запису про право власності 27564267, на об`єкт нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 110) - будівля, Будівлі та споруди автостоянки, який складається з: літ. А-2 - будівля сторожки загальною площею 21,0 кв. м., з сходами літ. а, з прибудовою літ. а1; літ. Б вбиральня; поз. №1, №3 огорожа, поз. №2 ворота, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером :04:223:0192.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь Криворізької міської ради судовий збір у розмірі 11350,00 гривень, з кожного по 3783,33 гривень (три тисячі сімсот вісімдесят три гривні 33 копійки).

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року у справі №212/7107/21, 2-з/212/149/21, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Криворізька міська рада, код згідно з , місцезнаходження за адресою: пл. Молодіжна, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50101;

Відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшикова Кристина Олександрівна, за адресою: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення суду виготовлено 01 квітня 2024 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак