ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4025/24 Справа № 202/4845/23 Суддя у 1-й інстанції - Ісаєва Д. А. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2024 року про повернення зустрічної позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2023 року зустрічну позовну заяву було залишено без руху через невідповідність її вимогам статей 175-177 ЦПК України з наданням п`ятиденного строку з дня вручення копії ухвали для надання документу про сплату судового збору.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, виклав вимогу про скасування ухвали про повернення зустрічної позовної заяви та направлення справи в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що правові підстави для повернення зустрічної позовної заяви відсутні.

Позивачка своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалася та відзиву на апеляційну скаргу не подавала.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повертаючи зустрічну позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позову без руху, позивачем усунуто не було.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони не відповідають нормам процесуального права, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції (далі Конвенція).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини (а.с.33-36).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2023 року зустрічну позовну заяву було залишено без руху через невідповідність її вимогам статей 175-177 ЦПК України з наданням п`ятиденного строку з дня вручення копії ухвали для надання документу про сплату судового збору (а.с.40-41).

27 квітня 2023 року ОСОБА_1 отримав копію вказаної ухвали, що підтверджується розпискою (а.с.49).

На виконання ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху від 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додані квитанції № 21 від 26 квітня 2024 року на суму 805,20 грн та № 20634 від 27 квітня 2023 року на суму 1 073,60 грн про сплату судового збору, а всього на суму 1 878,80 грн (а.с.50,51,52).

Таким чином, позивачем за зустрічним позовом усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 11 квітня 2023 року.

А тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення зустрічної позовної заяви та постановив ухвалу, яка суперечить вимогам норм цивільного процесуального права України.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таким чином, вирішуючи питання щодо повернення зустрічної позовної заяви, суд не взяв до уваги зазначені обставини та те, що ОСОБА_1 виправив недоліки зустрічного позову, надавши документи про сплату судового збору, в порядку, передбаченому вимогами статей 175-177, частини третьої статті 185 ЦПК України.

Положення статті 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону, повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі. Проте, якщо особа на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху, подає суду відповідне клопотання щодо зазначених в ухвалі недоліків, воно повинно бути вирішене, з наведенням у процесуальному рішенні відповідних мотивів та висновків щодо такого клопотання. У разі, якщо суд дійде до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, він зобов`язаний продовжити процесуальний строк на усунення недоліків заяви.

Вищевикладене свідчить про те, що апеляційна скарга в частині оскарження ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2024 року про повернення зустрічної позовної заяви є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За викладених обставин, ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2024 року про повернення зустрічної позовної заяви підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259,268,374,379,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2024 року про повернення зустрічної позовної заяви задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2024 року про повернення зустрічної позовної заяви скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 29 березня 2024 року.

Судді: