Справа № 195/2038/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

27.03.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Дєєвої Ю.С., за участю: представника позивача адвоката Івахненка О.О., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Кок Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Томаківка в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої внаслідок злочину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої внаслідок злочину, а саме просить стягнути на свою користь: з Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виплату страхового відшкодування пов`язаного з лікуванням потерпілого в сумі 31 635,00 грн., за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та за моральну шкоду в сумі 1 581,75 грн., а всього в загальній сумі 33 216,75 грн.; з ОСОБА_1 відшкодування за моральну шкоду в сумі 250 000,00 грн., що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, заподіяну життю і здоров`ю внаслідок скоєння злочину.

Представник позивача обґрунтовує заявлені вимоги тим, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду 05 грудня 2023 року виніс постанову, якою вирішив: вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2023 року якими визнано винним ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі статей 75, 76 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців та покладено на нього певні обов`язки залишити без змін. В частині вирішення цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Івахненка О.О. про стягнення із ОСОБА_1 шкоди скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

Тобто суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди повинен був врахувати, що на момент вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу було застраховано у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» і був чинний договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Із урахуванням правової позиції та вимог викладених в постанові Верховного Суду, представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд залучити у якості співвідповідача приватне акціонерне товариство Страхова компанія Арсенал Страхування з якого стягнути виплату страхового відшкодування пов`язаного з лікуванням потерпілого в сумі 31 635,00 грн., за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та за моральну шкоду в сумі 1 581,75 грн., а всього в загальній сумі 33 216,75 грн.

Представник позивача зазначає, що за своїм характером виявлені у позивача в результаті ДТП тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні.

Після отримання травм позивач, в період з 09.08.2022 року по 26.08.2022 року, знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «ЗОДКЛ» ЗОР м. Запоріжжжя, що підтверджується даними медичної карти стаціонарного хворого № 4267 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформація про яку зазначена у висновку експерта № 2530е/425 від 15.09.2022 року. Відповідно ніс матеріальні затрати пов`язані з затратами на придбання імплантатів для остеосинтезу, медикаментів та перебування в медичному закладі, було змінено ритм його життя.

Тривалий період позивач не може вести нормальний спосіб життя і до теперішнього часу знаходиться в стані негативних психічно-емоціональних переживань.

Внаслідок протиправної поведінки відносно позивача, відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яку він оцінює в 250 000 грн. Вона полягає у фізичному болю, яку він відчуває до теперішнього часу, та у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я та матеріальними проблемами, які в нього виникли після втрати здоров`я.

Ухвалою судді від 03.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні змінив позовні вимоги та просить стягнути моральну шкоду з відповідача ОСОБА_1 в сумі 250 000,00 грн., з відповідача приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування просить не стягувати суму відшкодування, в зв`язку з відшкодуванням відповідачем на користь позивача, про що також до розгляду справи по суті подавав клопотання від 05.03.2024 про відмову від позову в цій частині стягнення та додав скріншот із карти особистого рахунку ОСОБА_2 від 22.02.2024 (а.с.45-46).

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні частково заперечують проти позовних вимог, визнають позов в сумі 30 000,00 грн., мотивуючи тим, що розмір заявленої моральної шкоди не відповідає засадам виваженості, розумності та справедливості, а тому є значно завищеним. ОСОБА_2 не надав жодних розрахунків розміру моральної шкоди, не навів міркувань, з яких визначив саме такий розмір відшкодування, факт заподіяної моральної шкоди позивачу не підтверджено документами чи іншими доказами. Представником відповідача подано відзив на позов (а.с.32-34).

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, заслухавши представників сторін, відповідача, враховуючи клопотання представника позивача про відмову від позовної вимоги до відповідача приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 серпня 2022 року, близько о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами серія: НОМЕР_1 від 06.10.2018 та керуючи технічно справним транспортним засобом: автомобілем марки «ВАЗ 21061» реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-номер шасі, кузова, рами: НОМЕР_3 , 1985 року випуску, бежевого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія: НОМЕР_1 від 06.10.2018 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , у світлий час доби, здійснював рух по сухому асфальтобетонному покритті проїзної частини вул. Ярослава Мудрого у с-щі Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області, з боку с. Мирове у напрямку вул. Тараса Шевченка.

Водій автомобіля марки «ВАЗ 21061» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав здійснювати маневр розвороту керованого ним автомобіля, для виїзду на зустрічну смугу, не впевнившись в безпеці маневру, виїхав на зустрічну смугу для руху, в результаті чого в районі будинку АДРЕСА_1 сталося зіткнення правою задньою частиною керованого ним автомобіля із передньою частиною мотоциклу «BAJAJ PULSAR NS200» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням неповнолітнього водія ОСОБА_2 .

Своїми діями водій ОСОБА_1 грубо порушив вимоги підпунктів: 1.3., 1.5., 2.3. (б), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 1.3.: Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5.: Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п. 2.3.: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1.: Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 10.4. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої, неповнолітній особі, водієві мотоциклу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, закритої травми черева, забію правої нирки, множинних переломів кісток тазу: багатоуламкових переломів верхньої та нижньої гілок правої та лівої лобкових кісток зі зміщенням уламків, розриву крижово-здухвинного з`єднання справа, лінійного перелому посередньо-верхнього краю лівої вертлюжної западини, уламкового перелому сідничної кістки зі зміщенням, ушкодженням сечового міхура без повного розриву, саден обох колінних суглобів та правого гомілковостопного суглобу.

За своїм характером виявлені у позивача тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні.

Відповідно, вироком суду встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , заподіяв позивачу середньої тяжкості тілесні ушкодження, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду 05 грудня 2023 року виніс постанову, якою вирішив: вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2023 року якими визнано винним ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі статей 75, 76 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців та покладено на нього певні обов`язки залишити без змін. В частині вирішення цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Івахненка О.О. про стягнення із ОСОБА_1 шкоди скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

При цьому, в мотивувальній частині постанови суду зазначено: «… цивільна відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/2537693 від 15 жовтня 2021 року. Цим полісом, в якому страхувальником є ОСОБА_5 , забезпечена відповідальність осіб перед потерпілими за участю керованого автомобіля марки «ВАЗ 21061» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ). Відповідно до договору страхування страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування в таких сумах: 260 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 130 000 грн за шкоду, заподіяну майну. Також визначено франшизу в розмірі 2 600 грн (т. 1, а.п.113).

Тобто, з урахуванням наявності договору страхування, відповідальність у певних межах була покладена як на особу, яка застрахувала свою відповідальність, так і на страхову компанію.

Згідно зі ст. 22 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З моменту укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

При цьому, відповідно до положень ст. 26-1 Закону № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961- IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди повинен був врахувати, що на момент вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу було застраховано у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» і був чинний договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тому з урахуванням правової позиції та вимог викладених в постанові Верховного Суду, представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд залучити у якості співвідповідача приватне акціонерне товариство Страхова компанія Арсенал Страхування, який до розгляду справи по суті виконанав свої обов`язки щодо сплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача, з урахуванням моральної шкоди, в повному обсязі, в зв`язку з чим представник позивача відмовився від позовної вимоги щодо вказаного відповідача.

Судом також встановлено, що після отримання травм позивач, в період з 09.08.2022 року по 26.08.2022 року, знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «ЗОДКЛ» ЗОР м. Запоріжжжя, що підтверджується даними медичної карти стаціонарного хворого № 4267 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про яку зазначено у висновку експерта № 2530е/425 від 15.09.2022 року. Відповідно ніс матеріальні затрати пов`язані з затратами на придбання імплантатів для остеосинтезу, медикаментів та перебування в медичному закладі, було змінено ритм його життя.

Тривалий період позивач не може вести нормальний спосіб життя і до теперішнього часу знаходиться в стані негативних психічно-емоціональних переживань.

Внаслідок протиправної поведінки відносно позивача, відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яку він оцінює в 250 000 грн. Вона полягає у фізичному болю, яку він відчуває до теперішнього часу, та у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я та матеріальними проблемами, які в нього виникли після втрати здоров`я.

З огляду матеріалів кримінального провадження № 0000369 вбачається, що зазначені обставини підтверджуються: даними судово-медичної експертизи; протоколами слідчих та іншими процесуальними документами; даними медичної картки щодо діагнозу позивача; товарними чеками зі сплати вартості медичного обладнання та медикаментів, які ним були використані на лікування.

Згідно наявних в позивача касових документів, витрати на проведене медичне лікування складають 31 635,00 (тридцять одна тисяча шістсот тридцять п`ять) гривень.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Позивач також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року по справі № 147/66/17, яку суд бере до уваги.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідач до теперішнього часу не відшкодував позивачу жодної копійки майнової і моральної шкоди, що вказує на байдуже і безвідповідальне ставлення до наслідків свого діяння.

Фактичний розмір шкоди завданої позивачу складає 281 635 грн. (31 635,00 грн за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та 250 000 грн моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, заподіяну життю і здоров`ю внаслідок скоєння злочину), з них: 30 138,93 грн. страховиком сплачено на користь позивача.

Для повного відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 , він зобов`язаний сплатити потерпілому моральну шкоду, яку потерпілий оцінює в 250 000,00 грн.

Позивач вважає, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди є співрозмірним і справедливим тому фізичному болю та моральним стражданням, яких позивач зазнав, та зазнає до цих пір, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та неправомірної поведінки відповідача.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Суд вважає, що позивачу дійсно заподіяно моральну (немайнову) шкоду, у зв`язку із їх участю в ДТП, яка виникла з вини відповідача.

У даній справі встановлено протиправність поведінки відповідача, що спричинило пошкодження майна позивача, що, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань та переживань, їх тривалість, ступінь вини відповідача, який завдав моральної шкоди, оскільки порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, суд приходить до висновку стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані частково, а тому підлягають частковому задоволенню.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, стягнувши судовий збір з відповідача на користь держави, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 141, 229, 235, 258-259, 265, 268, 274 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої внаслідок злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування за моральну шкоду завдану внаслідок злочину в сумі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) на користь держави (стягувач: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат) МФО 899998), код банку отримувача: МФО899998, номер рахунку (IBAN № UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.).

Позивач: . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_4 ).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Арсенал Страхування, , адреса: 03056, м.Київ, вул. Борщагівська, 154.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 01.04.2024.

Суддя: Л. А. Кондус