КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №642/7830/21
Провадження № 2-п/552/21/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Лихошвай А.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з заявою про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що 10 жовтня 2023 року Київським районним судом м. Полтави ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідач не був присутнім в судовому засіданні, не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та про існування рішення дізнався після ознайомлення його представника з матеріалами справи. З рішенням не згоден, оскільки висновок щодо вартості матеріального збитку на який посилається позивач є не належним доказом, проведений з порушеннями, у ньому відсутня інформація про саме ДТП, схема та перелік пошкоджень транспортного засобу. Також відсутні рішення, протоколи, акти огляду, оцінка та інші документи складені посадовими особами МТСБУ при визначенні причин настання страхового випадку та розміру збитків.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримав заяву та просив задовольнити. Про існування рішення дізнався з сайту Судової влади, де ним перевірялася інформація про інші справи за участю відповідача. Скасувати заочне рішення, призначити справу до розгляду в загальному провадженні.

Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву про розгляд справи в його відсутність, перебуває у рядах Збройних Сил України , а тому немає можливості з`явитись в судове засідання. Просить слухати справу у його відсутність, свої позовні вимоги підтримує.

Неявка позивача не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 77 577 грн. 48 коп., судовий збір в розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., а всього 88 485 грн. 48 коп. (вісімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят п`ять гривень сорок вісім копійок).

Статтею 288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в поданій до суду заяві вказує на ту обставину, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Проте з такими доводами суд не може погодитись виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, у позовній заяві зазначено місце проживання відповідача ОСОБА_2 , що відповідає і даним, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, який складений відносно відповідача та у постанові Ленінського районного суду м. Харкова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності та за цією ж адресою направлялась поштова кореспонденція.

Законом України "Про поштовий зв`язок" визначено правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини органів державної влади та органів місцевого самоврядування, операторів поштового зв`язку і користувачів їх послуг.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про поштовий зв`язок" Національний оператор, яким є АТ "Укрпошта" (розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.01.2002 № 10-р "Про національного оператора поштового зв`язку"), забезпечує надання на всій території України універсальних послуг поштового зв`язку за переліком.

Порядок надання послуг поштового зв`язку та порядок оформлень поштових відправлень, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення встановлено "Правилами надання послуг поштового зв`язку", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 .

Відповідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила), Національний оператор поштового зв`язку забезпечує надання універсальних послуг поштового зв`язку на всій території України.

Згідно з п. 99 Правил ( які діяли на той час) Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Пунктом 101 Правил визначено, що у разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до п. 116 вказаних Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. За письмовою заявою відправника/адресата строк зберігання поштових відправлень, внутрішніх поштових переказів може бути продовжений за додаткову плату до двох місяців з дня надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Відповідач викликався в судові засідання шляхом направлення рекомендованими листами судових повісток по місцю проживання, адреса якого зазначена в позовній заяві.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що відповідач як учасник ДТП, фактично знав, що він визнаний винним у скоєнні даного ДТП та як наслідок несе матеріальну відповідальність за пошкоджене майно, оскільки його цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу на час ДТП не була застрахована.

До того ж, в судовому засіданні представник відповідача повідомив, що ним здійснювався моніторинг справ за участю відповідача в рамках інших цивільних проваджень, що у свою чергу не виключає отримання інформації через сайт Судової влади і про розгляд даної справи.

Пунктом 4 ч.2 ст. 285 ЦПК України визначено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідач у своїй заяві посилається на ту обставину, що висновок щодо вартості матеріального збитку на який посилається позивач є не належним доказом, проведений з порушеннями, у ньому відсутня інформація про саме ДТП, схема та перелік пошкоджень транспортного засобу.

Зазначаючи дану обставини, не погоджуючись з розміром матеріальної шкоди, відповідач посилається на ряд норм Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Міністерством юстиції України від 24.11.2003 року № 145/5/2092 та посилається, що експерту не було відомо про обставини ДТП, відсутність схеми ДТП, місце знаходження місяць транспортного засобу після ДТП до часу огляду, за яких обставин автомобіль міг отримати визначені оцінювачем ушкодження та їх перелік.

Проте зазначені обставини не є суттєвими, оскільки яким чином схема ДТП чи відомості про ДТП можуть вплинути на вартість матеріального збитку представником відповідача в судовому засіданні не доведено.

Представник відповідача не надав посилання на належні докази, що висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 348/09-20 містить ряд пошкоджень, що виникли не в результаті зазначеного ДТП.

Щодо розбіжності в даті ДТП, то суд вважає це технічною опискою.

Таким чином, всупереч зазначеній нормі заява не містить посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідачем не оспорюються дії МТСБУ в частині сплати позивачу страхового відшкодування, як не оспорюється і сума такої сплати, отже відповідачем не згода з висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 348/09-20 озвучується лише в рамках даної справи.

Таким чином, незгода відповідача з зазначеним висновком лише в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 75 077 грн. 48 коп., а в іншій частині погодження з сумою страхової виплати , що виплатила МТСБУ позивачу в сумі 129 350 грн. є не логічною.

Щодо відсутності у матеріалах справи протоколів, актів огляду, оцінки та інші документи складені посадовими особами МТСБУ при визначені причин настання страхового випадку та розміру збитків, то обставини виплати страхового відшкодування МТСБУ не були предметом судового розгляду.

До того ж на підставі висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 348/09-20 страховою компанією проведено виплату страхового відшкодування, що у свою чергу підтверджує ту обставину, що страховою компанією даний висновок перевірявся також.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідност. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявник в заяві про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України та в ході судового засідання його представник не надали жодного доказу, в розумінні ст 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, не був врахований судом під час ухвалення рішення.

Не згода з рішенням суду не є підставою для задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 287- 288 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий Ж.В.Кузіна