ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/266/24 Справа № 214/3762/23 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Юрченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №214/3762/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Губар Антон Леонідович,

на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року,

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати спільною власністю подружжя та поділити їх спільне майно шляхом визнання за відповідачем ОСОБА_2 права власності на транспортний засіб Volkswagen Passat 2007 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , припинивши її право власності у відповідній частці вказаного майна, зі стягненням з відповідача на її користь грошової компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу.

Також позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб Volkswagen Passat 2007 року випуску, колір сірий, VIN НОМЕР_2 , заборонивши відчуження вказаного транспортного засобу, посилаючись на перереєстрацію (продаж) відповідачем спірного транспортного засобу 26 квітня 2023 року на іншу особу з метою чинення перешкод у поділі вказаного транспортного засобу між подружжям.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб Volkswagen Passat, 2007 року випуску, колір сірий, VIN: НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , заборонивши відчуження указаного транспортного засобу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Губар А.Л., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального закону, просить ухвалу суду скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що транспортний засіб, який є предметом позову та на який просила накласти арешт позивач, на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2023 року належить скаржнику - ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 квітня 2023 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Отже, на момент задоволення заяви про забезпечення позову, суд вирішив питання про права та охоронювані законом інтереси особи, яка є власником транспортного засобу та не є учасником справи, що є недопустимим.

Також зазначає, що судом першої інстанції не було враховано висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, а також постанови Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 759/13257/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20, від 21 квітня 2021 року у справі №372/333/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 755/5300/21.

У письмових запереченнях проти апеляційної скарги адвокат Щербань В.С., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Адвокат Губар А.Л., який діє в інтересах ОСОБА_3 , надав заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу без участі ОСОБА_3 та її представника.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Губар А.Л., не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом позову є поділ спільного майна подружжя транспортного засобу Volkswagen Passat, 2007 року випуску, колір сірий, VIN: НОМЕР_2 , який 26 квітня 2023 року відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу було відчужено, що також є предметом уточненого позову ОСОБА_1 .

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

На підставі викладеного, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Згідно статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб Volkswagen Passat 2007 року випуску, колір сірий, VIN НОМЕР_2 , заборонивши відчуження вказаного транспортного засобу, посилаючись на перереєстрацію (продаж) відповідачем спірного транспортного засобу 26 квітня 2023 року на іншу особу з метою чинення перешкод у поділі вказаного транспортного засобу між подружжям.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначав, що забезпечення позову необхідно у зв`язку з наявністю обґрунтованого сумніву щодо вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкод у поділі майна, що є сумісною власністю подружжя, вони можуть ініціювати повторний фіктивний продаж з метою ускладнення поділу вказаного майна. Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір і невжиття вказаних заходів забезпечення позову у разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а обраний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, при цьому, відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав третьої особи, у володінні якої перебуває транспортний засіб, оскільки рухоме майно залишається у її володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час.

Також з матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненими позовними вимогами до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в якій просила визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу від 26 квітня 2023 року № 1248/2023/3785696, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо транспортного засобу Volkswagen Passat 2007 року випуску, колір сірий, VIN НОМЕР_2 недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вказаний транспортний засіб, визнати спільною власністю подружжя та поділити їх спільне майно шляхом визнання за відповідачем ОСОБА_2 права власності на транспортний засіб Volkswagen Passat 2007 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , припинивши її право власності у відповідній частці вказаного майна, зі стягненням з відповідача на її користь грошової компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу.

З огляду на вказане є безпідставними доводи апеляційної скарги, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, в порушення вимог закону, вирішив питання про права та охоронювані законом інтереси особи, яка є власником транспортного засобу та не є учасником цієї справи.

Враховуючи вказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, їх невжиття може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивачки, а відтак не вжиття заходів забезпечення позову порушить право позивача на судовий захист. Обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, адекватним та не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм процесуального права і тому апеляційний суд приходить до висновку, що правових підстав для його скасування немає, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Губар Антон Леонідович, залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 01 квітня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста