01.04.2024 Справа № 363/7136/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Лукач О.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку та за підписом представника позивача Костюшок П.М., надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 , у якій позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості:

за Кредитним договором №532130770 в розмірі 20516,25 грн., з яких: 6250,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14266,25 грн. сума заборгованості за відсотками;

за Кредитним договором №09146-02/2021 в розмірі 6576,00 грн., з яких: 2000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4576,00 грн. сума заборгованості за відсотками;

за Договором позики №1752235 в розмірі 25784,64 грн., з яких: 8400,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17384,64 грн. сума заборгованості за відсотками; а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі

52876,89 грн. та понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтуванні позову зазначено, що 04.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №532130770. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») був укладений Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №126 від 23.03.2021 до Договору факторингу№28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №532130770. 22.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 20516,25 грн., з яких: 6250,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;

14266,25 грн. сума заборгованості за відсотками.

Також, позивачем зазначено, що 15.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №09146-02/2021, шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить пункт 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до підпункту 1.6. пункту 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах Фінансового кредиту, які розмішені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною Пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення Договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 11.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм»» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 11.08.2021 до Договору факторингу №11082021 від 11.08.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6576,00 грн., з яких: 2000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4576,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11.08.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №09146-02/2021в розмірі 6576,00 грн., з яких: 2000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4576,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Крім цього, позивачем зазначено, що 04.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1752235, шляхом підписання електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить пункт 11 Договору позики, реквізити та підпис сторін. 14.06.2021 між ТОВ «ФК

«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №4 від 16.08.2021 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25784,64 грн., з яких: 8400,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17384,64 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №1752235 в розмірі 25784,64 грн., з яких: 8400,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17384,64 грн. сума заборгованості за відсотками.

Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 03.01.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним та враховуючи положення статей 274, 279 ЦПК України.

Позивачу, у порядку статті 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі до електронного кабінету, після чого, сторона позивача з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не зверталась.

Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками було надіслано на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання: АДРЕСА_1 .

Судова кореспонденція надіслана відповідачу повернулась на адресу суду без вручення з причин «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 04.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір №532130770 (а.с. 11-13).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 цього Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у сумі 6250,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за використання Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Кредит надається строком на 14 днів з моменту отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»). У випадку надання Кредиту не в день укладання Договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладання Договору по відношенню до дати надання кредиту.

Порядок нарахування процентів за користування Кредитом встановлений у пункті 1.4 Договору.

Позивач стверджує, що відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» переходить право грошової вимоги до боржників за відповідним реєстром права вимоги.

Відповідно до додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с. 15-17).

20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги (а.с.18-19).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 06.12.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20516,25 грн, з яких: 6250,00 грн сума заборгованості по основному боргу, 14266,25 грн сума заборгованості по відсоткам (а.с.20).

Так, на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №532130770 від 04.02.2021, позивачем надано копію паспорта споживчого кредиту до вказаного Договору, копію самого Кредитного договору, платіжне доручення від 04.02.2021 про здійснення перерахування відповідачу кредитних коштів, копію Додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу№28/1118-01 від 28.11.2018, копію Договору факторингу від 20.10.2022, Витяг з реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу від 20.10.2022, розрахунок заборгованості відповідача за Кредитним договором №532130770 від 04.02.2021 за період з 21.10.2022 по 30.11.2023.

Водночас, у матеріалах справи відсутній сам Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та реєстр права вимоги за 28.11.2018, де ОСОБА_1 зазначена як боржник, що свідчить про відсутність доказів, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №532130770 від 04.02.2021.

Судом також встановлено, що 15.02.2021 між ТОВ «ФК Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №09146-02/2021 (а.с. 26).

Відповідно до пунктів 1.1 1.3 вказаного Договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 14 днів, тобто до 28.02.2021. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 657,0% річних від суми кредиту в розрахунку 1,80% на добу. Тип процентної ставки фіксований.

Згідно із пунктом 1.5 датою укладання Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта.

Відповідно до пункту 4.2 Кредитного договору, строк дії Договору очислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п. 1.2 договору.

Цей Договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (пункт 4.15 Договір).

Також, 15.02.2021 між ТОВ «ФК Інвеструм» та ОСОБА_1 склали Додаток до Договору про надання фінансового кредиту №09146-02/2021 Графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту: строк на який надано кредит 14 днів; сума кредиту 2000,00 грн; фіксована процентна ставка за день користування 1,80%; сума нарахованих процентів за користування кредитом 253, 40 грн; до оплати 2252,40 грн.(а.с. 27 на звороті, а.с. 28).

11.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №11082021 згідно умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги

(а.с. 30-31).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу №11082021 від 11.08.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 6576,00 грн, з яких: 2000 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4576,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 33).

Так, на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №09146-02/2021 від 15.02.2021, позивачем надано копію вказаного Договору, копію Додатку №1 до Договору, копію паспорта споживчого кредиту, копії Договору факторингу№11082021 від 11.08.2021, Акту прийому-передачі реєстру боржників за вказаним Договором факторингу, Витяг з реєстру боржників №2 від 11.08.2021 до Договору факторингу, а також розрахунок заборгованості за Кредитним договором №09146-02/2021 від 15.02.2021 за період з 11.08.2021 по 30.11.2023 (а.с. 34).

Водночас, позивачем не надано доказів на підтвердження виконання ТОВ «ФК Інвеструм» умов Договору №09146-02/2021 від 15.02.2021 щодо здійснення перерахування кредитних коштів відповідачу та їх зарахування.

Крім цього, судом встановлено, що 04.02.2021 ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1752235 (а.с. 39).

Відповідно до пунктів 1 3 вказаного Договору, Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавця плату (проценти) від суми позики. Сума позики 8400,00 грн. Строк позики - 14 днів. Процентна ставка/день 1,99%. Дата надання позики 04.02.2021 Дата повернення позики (останній день) 18.02.2021. Знижена процентна ставка 1,99%. Процентна ставка за понадстрокове користування позичкою (її частиною) за день 2,70%. Орієнтовна річна процентна ставка 726,35%. Орієнтовна загальна вартість позики 10740,24 грн. Проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Відповідно до пункту 5 цього Договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Згідно із пунктом 6 Договору, Договір діє з моменту перерахування позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 41-42).

Також, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено: 28.07.2021 Додаткову угоду №2 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, а 16.08.2021 Додаткову угоду №4 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 43, 40).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників №4 від 16.08.2021 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 25784,64 грн, з яких: з яких: 8400,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17384,64 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с. 45).

Так, на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №1752235 від 04.02.2021, позивачем надано копію вказаного Договору, копії Договору факторингу № 14/06/21від 14.06.2021 та Додаткових угод №2, №4 до нього, Акту прийому-передачі реєстру боржників №4 за вказаним Договором факторингу, Витяг з реєстру боржників №4 від 16.08.2021 до Договору факторингу, а також розрахунок розрахунок заборгованості за Кредитним договором №1752235 від 04.02.2021 за період з 16.08.2021 по 30.11.2023 (а.с. 46).

Водночас, позивачем не надано доказів на підтвердження виконання ТОВ

«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» умов Договору №1752235 від 04.02.2021 щодо здійснення перерахування кредитних коштів відповідачу та їх зарахування.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.

Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09. 2015 № 675-VIII.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами першою та другою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вирішуючи позов у частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №532130770 від 04.02.2021, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , суд враховує таке.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із частиною першою статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.

Відповідно до статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як встановлено судом, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №532130770 від 04.02.2021від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладений 04.02.2021.

Натомість позивач в позовній заяві вказує, що Договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018, а реєстр прав вимог по формі встановленому у відповідному додатку до додаткової угоди №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 передбачений п. 4.1 додаткової угоди відсутній.

Таким чином, ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 28.11.2018 позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 04.02.2021 між останньою та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

Отже, встановивши відсутність належних, достовірних та достатніх доказів щодо переходу права вимоги за кредитним договором №532130770 від 04.02.2021, від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», суд дійшов висновку про недоведеність наявності підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за Кредитним договором №532130770 від 04.02.2021 у розмірі 20516,25 грн., а отже про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача за кредитними договорами №09146-02/2021 від 15.02.2021, що був укладений між ТОВ «ФК Інвеструм» та ОСОБА_1 , та №1752235 від 04.02.2021, укладений між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , суд враховує таке.

З встановлених обставин справи вбачається, що позивач є правонаступником кредитора за зобов`язаннями, в яких відповідач є боржником за Кредитними договорам №09146-02/2021 від 15.02.2021 та №1752235 від 04.02.2021.

Так, відповідно до пункту 1.5. Договору №09146-02/2021 від 15.02.2021, що був укладений між ТОВ «ФК Інвеструм» та ОСОБА_1 , датою укладання Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта.

Відповідно до пункту 6 Договору №1752235 від 04.02.2021, укладений між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики.

Отже, виходячи з наведених умов договорів, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №666/4957/15 вказав на те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

У постанові від 30.01.2018 у справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Надані представником позивача документи не містять доказів про отримання кредитних коштів відповідачем за вказаними договорами, що суперечить положенням статті 1046 ЦК України, відповідно до якої договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Будь-яких належних доказів на підтвердження безготівкового перерахування коштів на платіжну банківську картку позичальника, як то виписки з особового рахунку, копії меморіального ордеру тощо, позивачем не надано.

Додані до позовної заяви роздруковані розрахунки заборгованості за договорами не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, самі по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, такі розрахунки не підтверджують наявності заборгованості у відповідача перед позивачем.

Вказані висновки апеляційного суду гуртуються на правових позиціях викладених Верховним Судом у постановах від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, від

29 січня 2020 року у справі №755/18920/18 та від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17.

Отже, встановивши відсутність належних, достовірних та достатніх доказів щодо здійснення перерахування та зарахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта за Кредитними договорами №09146-02/2021 від 15.02.2021 та №1752235 від 04.02.2021, суд дійшов висновку про недоведеність наявності підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за Кредитними договорами №09146-02/2021 від 15.02.2021 у розмірі 6576,00 грн. та №1752235 від 04.02.2021 у розмірі 25784,64 грн, а отже у задоволенні позову слід відмовити у цій частині.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

При цьому у суду відсутній обов`язок суду вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

В оцінці поведінки та способу ведення справ банком чи фінансовою установою суд враховує те, що вони є професійними учасниками ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до них висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком чи фінансовою установою є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитними договорами №532130770 від 04.02.2021, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 , №09146-02/2021 від 15.02.2021, що був укладений між ТОВ «ФК Інвеструм» і ОСОБА_1 , та №1752235 від 04.02.2021, що був укладений між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 .

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору відносяться за рахунок позивача.

Керуючись статтями 11, 15, 16, 205, 207, 509 512, 514, 516, 517, 519, 525, 526, 530, 612, 625-627, 638, 639, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-89, 141, 174, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: 01032, м. Київ, вул., Симона Петлюри, буд. 30;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.П. Лукач