Справа № 646/6587/23
№ провадження 2/646/1035/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Благої І.С.,

за участі секретаря судових засідань Щурової К.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради Харківської області про зобов`язання визнати право користування жилим приміщенням,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить зобов`язати Харківську міську раду Харківської області визнати за ним право користування жилим приміщенням АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що з 2016 року позивач проживав зі своєю дружиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 однією родиною за адресою: АДРЕСА_2 . До липня 2021 року позивач і ОСОБА_3 проживали однією родиною без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, здійснювали ремонт квартири АДРЕСА_1 . 03.07.2021 року між позивачем і ОСОБА_3 було укладено шлюб. Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 943 ОСОБА_3 було визнано наймачем двох кімнат у квартирі АДРЕСА_1 , у зв?язку зі смертю наймача ОСОБА_4 . Вказане рішення виконкому Харківської міської ради було отримано дружиною позивача для того, щоб стати основним наймачем спірної квартири і це б дало змогу зареєструвати місце проживання позивача у спірній квартирі. Однак, отримавши рішення виконкому № 943, після нетривалого часу ОСОБА_3 важко захворіла і не мала змоги надати йому згоду на реєстрацію місця проживання у спірній квартирі. Позивач з дружиною не зверталися з цим питанням до органів реєстрації місця проживання, оскільки позивач був постійно дома і здійснював догляд і піклування за дружиною аж по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті дружини позивач постійно проживає в спірній квартирі, підтримує її в належному стані. Іншого житла в позивача на праві власності немає. За місцем своєї реєстрації позивач не проживає. 02.06.2023 року позивач звернувся з заявою на ім`я міського голови з питанням визнання його наймачем квартири АДРЕСА_1 . Після його звернення до Харківської міської ради Харківської області позивачем було отримано лист від 29.06.2023 року за номером Ж-9-8354/0/1-23.08-31-6757/0/129-23 за підписом заступника директора Департаменту житлово-комунального господарства, в якому позивачеві було відмовлено у визнанні його наймачем спірної квартири та запропоновано звернутись з позовом до суду.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.10.2023 року вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник у судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відзив на позовну заяву не подавав.

Позивач та його представник не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку.

За таких обставин суд розгляду справу у заочному порядку.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

03.07.2021р. позивач та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією відповідного свідоцтва серії НОМЕР_1 , виданого 03.07.2021р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 21.11.2021 р. № 943 ОСОБА_3 було визнано наймачем двох кімнат у квартирі АДРЕСА_3 зі складом сім`ї 1 (одна) особа у зв`язку зі смертю наймача ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 16.02.2022р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Листом від 29.06.2023 р. Ж-9-8354/0/1-23.08-31-6757/0/129-23 Департамент житлово комунального господарства Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області повідомив позивачу про те, що квартира АДРЕСА_1 відноситься до житлового фонду комунальної власності, отже право управління житловим фондом такої власності належить виключно місцевій територіальній громаді безпосередньо або через утворені нею органи місцевого самоврядування. В ході розгляду житлового питання було встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.11.2021 р. № 943 наймачем житлового приміщення, на право користування, яким претендує позивач, було визнано лише його колишню дружину (нині померлу) ОСОБА_3 . Оскільки позивач не має реєстрації за спірною адресою, то не можна вважати його членом сім`ї наймача, у зв`язку з чим немає підстав для визнання ого наймачем квартири АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_5 пояснила у судовому засіданні, що проживає у будинку АДРЕСА_4 по сусідству з позивачем. Позивач вселився до квартири, в якій проживала ОСОБА_6 , дружина позивача, приблизно 6-7 років тому. На цей час позивач продовжує там проживати.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що проживає по сусідству з позивачем, який мешкав разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_1 . Дружина позивача хворіла, не працювала. Позивач робив ремонт у цій квартирі. Станом на теперішній час позивач продовжує там проживати.

Відповідно до ст. 65 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовим погодженням усіх членів сім?ї, які проживають разом з ним, вселити у займане ним житлове приміщення свою дружину (чоловіка), дітей, батьків, а також інших осіб. Під вселенням в установленому порядку необхідно розуміти, як правило, вселення в житлове приміщення із дотримання вимог щодо реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім?ї наймача, які проживають (зареєстровані для проживання) разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов?язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Положеннями ч.1 ст.106 ЖК України визначено, що п овнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку (ч.2 ст.106 ЖК України).

Отже, під час розгляду справи було встановлено, що позивач вселився у квартиру АДРЕСА_1 як член сім`ї наймача ОСОБА_3 з її згоди.

При цьому факт реєстрації позивача за іншою адресою немає значення для вирішення питання про визнання його наймачем спірного житлового приміщення після смерті його дружини.

Так, у постанові від 16.11.2022р. у справі №932/3942/20 Верховний Суд послався на правову позицію, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 28.06.2022р. у справі №754/14628/17 про те, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що статті 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України).

Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, позивач має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість його померлої дружини.

Разом з тим, позивач обрав неналежний спосіб правового захисту свого невизнаного відповідачем права.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що спосіб правового захисту має бути ефективним, а неналежний спосіб правового захисту може бути самостійною підставою для відмови у позові.

Так, у постанові від 22.08.2018р. у справі №925/1265/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Проте, позивач замість позовної вимоги про визнання його наймачем спірного жилого приміщення заявив позовну вимогу про зобов`язання відповідача визнати за позивачем право користування жилим приміщенням.

Такий спосіб правового захисту не є ефективним, а отже, не є належним.

Таким чином, позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2-5, 11-13, 133, 137, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради Харківської області про зобов`язання визнати право користування жилим приміщенням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач - Харківська міська рада: ідентифікаційний код 04059243; 61003, м.Харків, майдан Конституції, 7.

Суддя І.С. Блага