ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2024 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Єрмолаєвої О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В

31.01.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В якій позивачка просить суд: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що 30 жовтня 2009 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від цього шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні У зв`язку з тим, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а позивачка одна не в змозі забезпечити такий рівень у повній мірі, тому у зв`язку з викладеним вимушена звернутися до суду з даним позовом.

12.02.2024 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

28.02.2024 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд: позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Призначити сплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , у мінімальному гарантованому розмірі аліментів на одну дитину - 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідно віку щомісячно, оскільки 26.12.2023 між відповідачем, як працівником, та роботодавцем було укладено договір про добровільне відшкодування шкоди. Відповідно до п. 6 Договору, відшкодування шкоди працівником буде здійснюватися щомісячно протягом 12 місяців: 11 рівними платежами в розмірі 8500,00 грн., та один платіж в розмірі 6500,00 грн., починаючи з грудня 2023 року. Платежі згідно з цим пунктом працівник зобов`язується вносити не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Крім того, відповідач не перебуває в офіційному шлюбі, але проживає в фактичних шлюбних відносинах з цивільною дружиною. Також, відповідач зазначає, що він є годувальником для матері його цивільної дружини, оскільки вона на пенсії, розмір якої є невеликим, і прожити на неї літній людині, яка в силу віку та стану здоров`я витрачає основну її частину на ліки є неможливим, та допомагає власній матері, також пенсійного віку. Тому половина його доходу, що він отримує на посаді комірника витрачається на забезпечення належних умов проживання його цивільної дружини, її матері, та матері відповідача.

Також відповідач зазначає, що з кінця 2022 року позивачка перешкоджає його спілкуванню з дитиною та активно налаштовує дитину проти батька. Позивачка з відповідачем будь-яке спілкування припинила, а тому у відповідача відсутня інформація, як саме він може допомогати фінансово та забезпечувати його дитину. Домовитися про розмір аліментів в досудовому порядку не вийшло, через небажання позивачки спілкуватись з відповідачем.

11.03.2024 від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка із доводами відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву не погоджується та посилання відповідача про неспроможність сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх його доходів вважає безпідставним, оскільки договір про добровільне відшкодування шкоди від 26.12.2023 не є виконавчим документом, отже відрахування за таким договором не регулюються Законом України «Про виконавче провадження». Також позивачка зазначає, що відповідачем не надано доказів перебування на його утриманні інших осіб (матері, жінки, яка з ним проживає та її матері), в тому числі не надано доказів наявності рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання матері чи інших осіб, не надано доказів, що матір Відповідача, жінка, яка з ним проживає та її матір потребують матеріальної допомоги, що його цивільна дружина не працює, та що вона не може здійснювати матеріальну допомогу своїй матері, та що її матір не має інших осіб, які можуть їй надавати матеріальну допомогу, також не надано доказів що мати цивільної дружити потребує матеріальної допомоги. Позивачка звертає увагу на те, що відповідачем зазначено, що його мати та мати його цивільної дружини є пенсіонерами та отримують пенсії, отже можуть забезпечити своє проживання самостійно.

19.03.2024 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач не погоджується з твердженнями позивача викладеними у відповіді на відзив з приводу безпідставності посилання на Договір про добровільне відшкодування шкоди від 26.12.2023, оскільки такий Договір не є виконавчим документом у розумінні ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідач наполягає на тому, що до спірних правовідносин слід застосувати вказану норму за аналогією закону, оскільки вказана норма спрямована саме на встановлення обмеження на утримання стягуваних кредиторами сум із заробітної плати боржника з метою забезпечення права боржника на отримання плати за свою працю та на отримання грошових коштів як засобу для існування його та його родини, можливості оплати боржником витрат первинної необхідності (житла, їжі, одягу, проїзду на роботу тощо). Стягувана за Договором сума і так складає майже 50 % заробітної плати Відповідача. Утримання ще 25 % з заробітної плати позбавить Відповідача засобів до існування, адже Відповідач після всіх утримань отримуватиме на руки менше 5 тисяч гривень. Щодо тверджень позивача, що на утримання дитини не достатньо аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімума на дитину відповідного віку відповідач зауважує, що обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Відповідач вказує, що позивач не надає доказів, що підтверджують таке твердження (наприклад, місячні витрати на дитину).

Позивачка у судове засідання не з`явилась надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Всебічно та повно вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.09.2022, повторно виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 122. (а.с. 5)

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.05.2010, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 81. (а.с. 6)

З довідки № 202 від 24.10.2023 виданої виконавчим комітетом Раївської сільської ради (Миролюбівський старостинський округ №4) Синельниківського району Дніпропетровської області, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .(а.с. 13).

Відповідач є особою працездатного віку, працює на посаді комірника в ПАТ «Солді і Ко». (а.с. 36)

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про перебуванні на утриманні відповідача його цивільної дружини, її матері та матері відповідача. Щодо доводів відповідача що він на теперішній час відшкодовує шкоду роботодавцю відповідно до договору про добровільне відшкодування шкоди від 26.12.2023 між ПАТ «СОЛДІ І КО» та ОСОБА_2 суд звертає увагу, що пунктом 6 Договору передбачено, що відшкодування шкоди працівником буде здійснюватися щомісячно протягом 12 місяців. Працівник має право здійснити дострокове відшкодування шкоди у повному розмірі. Таким чином, тимчасова виплата відповідачем завданої шкоди не свідчить про суттєву довготривалу зміну його матеріального становища і його низький рівень доходу, що дає підстави для визначення розміру аліментів, які слід стягувати на утримання неповнолітньої дитини, в межах мінімально гарантованого розміру і вочевидь не буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Крім цього, суд враховує, що батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дітей, тому забезпечення дітям прожиткового мінімуму у розмірі, визначеному законом, покладається як на батька, так і на матір.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі (одна четверта) частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про судовий збір, суд зауважує на тому, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. необхідно покласти на відповідача.

На основі викладеного, керуючись ст. ст. 180-182, 191 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 141, 259, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі (одна четверта) частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити до негайного виконання рішення в межах суми місячного платежу.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 02.04.2024.

Суддя: В. О. Говоруха