У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2024 Справа №607/24998/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді Братасюка В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

в с т а н о в и в :

На адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вивченням змісту позову з додатками вбачається, що позивач має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно частини першої ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Предмет позову дозволяє позивачу обрати підсудність розгляду справи за власним місцем реєстрації проживання, оскільки спір стосується розірвання шлюбу. Разом з тим необхідною умовою має бути існування обставин утримання малолітніх або неповнолітніх дітей або якщо позивач не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. (ч.2 ст 28 ЦПК України).

Існування означених вище обставин позивачем не наведено.

Відповідач також не має зареєстрованого місця проживання на території м. Тернополя й Тернопільського району; натомість місце реєстрації проживання відповідачки є АДРЕСА_2 .

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обов`язковість застосування національними судами України норм Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…) .

Приписами п.1 частини першої статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Місцем реєстрації проживання позивача є смт Солонцівка Дергачівського району Харківської області. Предмет позову не дозволяє позивачу обрати підсудність розгляду справи за власним місцем реєстрації проживання, оскільки останнім не наведено доказів існування обставин - утримання малолітніх або неповнолітніх дітей або якщо позивач не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача; а також існування домовленості подружжя, що справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

При цьому фактичне місце проживання відповідачки з дитиною сторін спору, без реєстрації місця проживання в м. Тернополі, навіть за набуттям статусу шляхом взяття на облік ВПО, не має правового значення в розумінні ЦПК України, для вирішення питання обрання підсудності розгляду справи, оскільки визначальним є місце реєстрації проживання особи, а не місце взяття її на облік органами соціального захисту.

Територіально не адресу місця реєстрації проживання відповідачки поширюється юрисдикція Дзержинського районного суду м. Харкова https://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ , і останній здійснює правосуддя.

Відтак Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області не може вважатися «судом, встановленим законом» в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскільки відсутні будь які докази наявності у сторін зареєстрованого місця проживання чи перебування на території м. Тернополя чи Тернопільського району.

З огляду на наведене суд вважає, що позов слід передати на розгляд суду за місцем реєстрації проживання відповідача до Дзержинського районного суду м. Харкова .

Керуючись п.1 частини першої статті 31 ЦПК України,суд -

у х в а л и в :

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, передати на розгляд Дзержинського районного суду м. Харкова .

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня підписання суддею , якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 15-денний строк з дня підписання суддею.

Суддя В. М. Братасюк