Справа №191/2478/23
Провадження № 2/191/615/23
У Х В А Л А

іменем України

21 березня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Окладнікової О.І.,

за участю секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

представника позивача адвоката Чекарьова Є.В.,

представника відповідача адвоката Євценка Р.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та стягнення інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та стягнення інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 29.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

09.01.2024 року від представника відповідача адвоката Євценка Р.І. до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про накладення стягнення на позивача та зобов`язання повторно надати відповіді.

Також 09.01.2024 року від представника відповідача адвоката Євценка Р.І. до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування письмових доказів у АТ КБ «Приватбанк», та 21.03.2024 року клопотання про витребування у Державної податкової служби України відомостей про доходи ОСОБА_1 в період з 1993 року по 15.07.2021 року.

Представник відповідача підтримав клопотання, просив суд їх задовольнити.

Представник позивача у засіданні просив відмовити у задоволенні клопотань представника відповідача.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно частини 1, частини 2 ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Одним із заходів процесуального примусу частина 1 ст. 144 ЦПК України визначає штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України (ч. 5 ст. 148 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 144 ЦПК України, застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи надані суду дискреційні повноваження, відповідно до яких притягнення до відповідальності учасника провадження є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що підстави для накладення стягнення у вигляді штрафу на позивача відсутні.

Судом встановлено, що 08.12.2023 року до суду надійшла заява у формі свідка ОСОБА_1 із відповідями на всі сім запитань, які були викладені в ухвалі суду. Таким чином, позивачем була виконана ухвала суду у спосіб надання вичерпних відповідей окремо на кожне питання по суті, а тому суд не вбачає достатніх підстав для зобов`язання ОСОБА_1 повторно надати відповіді на питання, оскільки останній вже надав їх, а також підстав для застосування до позивача процесуального примусу у вигляді накладення штрафу, оскільки ним була виконана ухвала суду.

З приводу клопотань представника відповідача про витребування доказів суд зазначає, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Тобто, заявляючи клопотання про витребування доказів особа повинна зазначити причини, з яких вона не може одержати цей доказ самостійно, до клопотання обов`язково долучаються письмові докази (відомості), які підтверджують неможливість одержання таких доказів самостійно.

У своєму клопотанні від 09.01.2024 року представник відповідача просить витребувати у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відомості:

1) Чи видавався на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) кваліфікованого електронного підпису серійний номер: НОМЕР_2 у АЦСК АТ КБ «ПРИВАТБАНК»;

2) дату, час, місце та спосіб отримання на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) кваліфікованого електронного підпису серійний номер: НОМЕР_2 у АЦСК АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; відомості про відділення у якому оформлювався вказаний КЕП;

3) IP-адреси місця запиту на отримання кваліфікованого електронного підпису серійний номер: 2В6С7DF9A3891DA104000000EDFB0046C85202 від імені ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до АЦСК АТ КБ «ПРИВАТБАНК» віддалено, а також IP-адреси місця куди саме було направлено на ім`я ОСОБА_2 кваліфікований електронний підпис серійний номер: 2В6С7DF9A3891DA104000000EDFB0046C85202?

4) MAC-адрес пристроїв при процедурі отримання кваліфікованого електронного

підпису серійний номер: НОМЕР_2 у АЦСК АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме: з якого пристрою було зроблено запит на отримання кваліфікованого електронного підпису та пристрою на який було отримано виготовлений кваліфікований електронний підпис?

5) У якому саме статусі надавався кваліфікований електронний підпис серійний номер: НОМЕР_2 у АЦСК АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ): як фізичній особі для особистих цілей чи як директору юридичної особи, чи як фізичній особі підприємцю?

6) IP-адреси та MAC-адреси пристрою (пристроїв), а також за можливості географічне місцезнаходження цього пристрою, з якого було здійснено накладення кваліфікованого електронного підпису серійний номер:2В6С7DF9A3891DA104000000EDFB0046C85202 від імені ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) саме 15.07.2021 року.

Суд відзначає, що вказана запитувана інформація стосується саме ОСОБА_2 і може бути ним самим отримана, а посилання його представника у засіданні на те, що самостійно ОСОБА_2 не може звернутися до АТ КБ «Приватбанк» для отримання вказаних відомостей, оскільки перебуває на тимчасово окупованій території України, жодними доказами не підтверджена.

Натомість у матеріалах справи міститься відповідь Міністерства соціальної політики України від 03.08.2023 року за вих. №10823/0/2-23/19, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 19.11.2014 року як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, в порушення вказаних вище вимог ЦПК України, представником відповідача не надано до суду відомостей щодо неможливості самостійно одержати запитувані у його клопотанні документи, оскільки клопотання не містить доказів звернення ОСОБА_2 чи його представником до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання запитуваних документів та відмову у їх наданні.

У клопотанні від 21.03.2024 року про витребування представник відповідача просить витребувати у Державної податкової служби України відомості про доходи ОСОБА_1 в період з 1993 року по 15.07.2021 року включно, однак, до клопотання також не долучено письмові докази (відомості), які підтверджують неможливість одержання таких доказів самостійно. При цьому, клопотання не містить обґрунтування, які саме обставини можуть бути підтверджені витребуваними доказами, а також їх значення для правильного розгляду та вирішення справи.

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що вказані докази необхідні для підтвердження тієї обставини, що позивач не міг надати вказану суму в борг відповідачу, так як не мав таких коштів, але суд відзначає, що відповідач не скористався своїм правом на звернення до суду із зустрічною позовною заявою про визнання договору недійсним, де б доводив відсутність можливості у позивача надання позики, а підставою даного позову є саме невиконання відповідачем умов договору позики.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 83-84, 143, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Євценка Р.І. про накладення стягнення на позивача та зобов`язання повторно надати відповіді.

Відмовити у задоволенні клопотань представника відповідача адвоката Євценка Р.І. про витребування доказів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 26 березня 2024 року.

Суддя О. І. Окладнікова