ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1093/23Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/817/279/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря - Жук В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №594/1093/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2023 року (ухвалене суддею Чир П.Б., повний текст рішення складено 18 грудня 2023 року), в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - АТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 05 жовтня 2021 року банком було здійснено ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 , який підписав (власноруч на планшеті) заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач погодив використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операції та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису, сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта.

У подальшому ОСОБА_1 виявив бажання отримати послугу Миттєва розстрочка. Кредит готівкою, ознайомився з актуальними умовами кредитування та 28 січня 2022 року за допомогою ОТР пароля підписав паспорт кредиту та Графік кредиту, відтак із відповідачем були погодженні зазначені у вказаних документах умови договору щодо розміру кредиту, строку кредитування, процентну ставку, кількість та розмір платежів, які здійснюються щомісяця рівними частками.

За умовами кредитного договору б/н, відповідачу було надано кредит в сумі 36 998 грн. на строк 9 місяців, з процентною ставкою відсотків річних: 0,01 % на місяць (0,12% річних).

Оскільки відповідач свої зобов`язання з повернення отриманих коштів, за вказаним договором, належним чином не виконав, станом на 05 липня 2023 року у нього перед банком виникла заборгованість у розмірі 31598 грн. 95 коп., з яких: 31569 грн. 35 коп. заборгованість за кредитом та 29 грн. 60 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом.

З огляду на зазначене, просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вищевказану суму заборгованості.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором в сумі 31598 грн. 95 коп.

В стягненні з відповідача на користь позивача судового збору відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи

Посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що він ані у 2021 році, ані в 2022 року не підписував заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та не отримував жодних коштів у позивача.

Заперечує факт його ідентифікації банком відповідно до паспорта особи, оскільки позивачем надано суду копію трьох листів його паспорта, на яких відсутні його підпис та запис з оригіналом вірно, а також проставлена дата 22 листопада 2017 року та начебто підпис від його імені.

Стверджує, що він не був ознайомлений ні з витягом з Тарифів Банку, ні з Витягом з Умов та правил надання банківських послуг та їх не підписував.

Відтак зазначає, що він не підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Від представника позивача адвоката Жарського І.Р. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Звертає увагу на те, що 05 жовтня 2021 року було здійснено ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 та останній підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Підпис відповідачем було здійснено власноручно на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 року №151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, проте даний підпис не вважається електронним підписом, а прирівнюється до власноручного підпису та не потребує попередньої згоди особи.

Звертає увагу на те, що відповідачем протягом дії кредитного договору відбувалася сплата щомісячних платежів по кредиту.

Вважає безпідставними твердження відповідача про те, що підпис виконаний не ним, оскільки в силу ст. 103 ЦПК останнім не заявлялось жодного клопотання про призначення експертизи щодо даної обставини та таке посилання відповідача може бути підставою для пред`явлення позову про визнання договору недійним, однак такої позовної вимоги ОСОБА_1 не заявляв.

Зазначає, що відповідачем 22 листопада 2017 року було актуалізовано свої особисті дані та було надано до Банку копію власного паспорта, завірену ним особисто, тому при ідентифікації клієнта було використано його актуальні паспортні дані.

Вважає, що твердження відповідача про не ознайомлення його з умовами кредитування є необґрунтованим, оскільки згідно виписки по рахунку він до певного часу виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про такі умови.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

В силу положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, відзиву в їх межах, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Підписанням даної Заяви відповідач приєднався до розділу 1.Істотні умови Договору Кредитні картки, 2. Істотні та інші умови Договору Оплата частинами та Миттєва розстрочка, 3. Угода про використання простого електронного підпису, 4. Додаткові умови, Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ ПриватБанк, що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, які разом становлять Договір банківського рахунка, прийняв усі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язався їх належним чином виконувати.

28 січня 2022 року АТ КБ ПриватБанк з однієї сторони та відповідач ОСОБА_1 з іншої сторони, уклали кредитний договір б/н, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу кредит в сумі 36 998 грн. на строк 9 місяців, з процентною ставкою відсотків річних: 0,01 % на місяць (0,12% річних). Реальна річна процентна ставка становить, 0,24 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для відповідача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 37031 грн. 30 коп.

За змістом п.2.5 Кредитного договору, платежі здійснюються щомісячно рівними частинами до дати оформлення угоди згідно Графіку погашення кредиту.

Згідно п.2.6 Кредитного договору, в разі неповернення клієнтом кредиту в строк, зазначений в чеку, починаючи з дня, що є наступним днем спливу строку, та/або в разі настання обставин, передбачених п.2.7.4.2.3.2 цього договору, починаючи з дня, що наступає за днем спливу строку дії Договору, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі : Оплата частинами-10%, Миттєва розстрочка -10% .

Клієнт має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених ЗУ Про споживче кредитування.

Підписанням цього Договору відповідач підтвердив, що йому Банком надано інформацію, передбачену частиною другою статті 12 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг (п.18 Договору).

Згідно Графіку платежів від 28 січня 2022 року кредит надавався відповідачу на 9 місяців. Щомісячно відповідач мав сплачувати суму кредиту за договором в розмірі 3703,50 грн, у тому числі проценти за користування кредитом у розмірі 33,30 грн. (0.01% -3.70 грн.).

Відповідно до копії Загальних умов надання кредитів Оплата частинами АТ КБ ПриватБанк (Паспорта споживчого кредиту), який підписаний відповідачем 28 січня 2022 року простим електронним підписом, строк кредитування становив 9 місяців, сума кредиту становила 36998 грн з реальною річною процентною ставкою 0,12 % річних, 0,01% на місяць. Орієнтовна загальна вартість кредиту для відповідача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 37031,30 грн. Кредит надавався на споживчі цілі, в т.ч. придбання товарів, оплата послуг, безготівковим шляхом в день укладення угоди.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), останньому 28 січня 2022 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 36998 грн на картку № НОМЕР_1 .

Відповідно до виписки за договором № б/н за період 28 січня 2022 року-06 липня 2023 року, 28.01.2022 з картки виданої на ім`я відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відбулося списання (покупка, грошові перекази) 36998 грн. В подальшому 28 січня 2022 року, 28 лютого 2022 року та 09 червня 2022 року було проведено поповнення картки.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердив зобов`язання за договором від 28.01.2022 у розмірі 36998 грн і доручив банку встановити регулярний платіж з картки/рахунку НОМЕР_2 на погашення заборгованості згідно графіку платежів (перший платіж 28.02.2022, останній платіж 28.10.2022), оплата щомісяця (не пізніше 28 числа) у розмірі 3703,50 грн, у тому числі проценти за користування кредитом 0,01 % -3.70 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28.01.2022 укладеним між сторонами, станом на 05 липня 2023 року відповідач має заборгованість перед банком у розмірі 31598,95 грн, з яких: 31569,35 грн заборгованість за тілом кредиту; 29,60 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач отримані від позивача грошові кошти в добровільному порядку не повернув, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та протягом дії договору не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судове рішення в частині відмови у стягненні з відповідача судового збору, так як він є особою з інвалідністю ІІ групи, фактично не оскаржується, тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 12 Закону України Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що факт укладання між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору б/н від 28 січня 2022 року є доведеним, оскільки вказана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги, в яких відповідач заперечує факт підписання ним у 2021 та 2022 роках заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (кредитного договору) та факт отримання грошових коштів, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем було здійснено власноручно на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 року №151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України (далі Положення №151) (яке було чинним на момент виникнення правовідносин).

Згідно Положення № 151 цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. Цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, заперечуючи ідентичність наявного в заяві про приєднання підпису, не заявляв в суді першої інстанції клопотання, у відповідності до ст. 103 ЦПК України про призначення експертизи для з`ясування даної обставини, а також не звертався із позов про визнання кредитного договору недійсним.

При цьому, згідно копії доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №523 від 29.09.2023 року інтереси ОСОБА_1 були представленні адвокатом Когутом О.В.

Пунктом 3 заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка була підписаною ОСОБА_1 цифровим власноручним підписом, зазначено, що Банк та Клієнт (далі разом іменовані Сторони) узгодили при наданні Банком будь-яких послуг Клієнту, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між Сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: OTP-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні Банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де Клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає Клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої Клієнт надає Банку шляхом підписання способами, що узгоджені Сторонами вище. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для Сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. При здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР-паролю, як простого електронного підпису, Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. Сторони узгодили, що Банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду електронного підпису.

Відтак правильним є висновок суду першої інстанції про те, що 28 січня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» з однієї сторони та відповідач ОСОБА_1 з іншої сторони, уклали кредитний договір б/н, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу кредит в сумі 36998 грн. на строк 9 місяців, з процентною ставкою відсотків річних: 0,01 % на місяць (0,12% річних), оскільки відповідач за допомогою ОТР пароля підписав Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів за споживчим кредитом, чим в свою чергу і підтвердив свою ідентифікацію як особи клієнта.

Таким чином, із відповідачем були погодженні зазначені у вказаних документах умови договору щодо розміру кредиту, строку кредитування, процентну ставку, кількість та розмір платежів, які здійснюються щомісяця рівними частками.

Факт отримання кредитних коштів 28 січня 2022 року у розмірі 36998 грн. підтверджується випискою за договором № б/н за період 28 січня 2022 року-06 липня 2023 року.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04липня 2018року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Водночас згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Зазначене дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

Доводи апелянта, в яких він заперечує факт його ідентифікації банком відповідно до паспорта особи, оскільки позивачем надано суду копію трьох листів його паспорта, на яких відсутні його підпис та запис з оригіналом вірно, а також проставлена дата 22 листопада 2017 року, колегія суддів не бере до уваги, оскільки кредитні кошти ОСОБА_1 отримав на підставі кредитного договору від 28.01.2022 року, який був підписаний електронним підписом, а в пункті 3 Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг між сторонами були узгоджено, що при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР-паролю, як простого електронного підпису, сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, а тому підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення та скасування судового рішення в частині задоволених позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2023 року в частині задоволених позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 березня 2024 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.