№ провадження 2/495/377/2024
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

26 березня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Ульвіс К.Є.,

Справа № 495/12492/23

Позивача особисто ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

представника позивача на підставі ордеру адвоката Каланжова В.І.,

представника відповідача на підставі ордеру ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2023 року позивачОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлених судовим наказом Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2023 року по справі № 495/7540/23, а саме: стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) боржника та не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду 24 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно судового наказу № 495/7540/23, виданого 08.07.2023 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області з нього утримуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, але не більше десяти мінімумів для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.07.2023 року та до досягнення повноліття дитини ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що існують обставини, які зумовлюють зменшення розміру аліментів, отже між сторонами наявний спір щодо суми стягнення коштів на утримання дитини.

До таких обставин належать: наявність у відповідача іншої дитини (у шлюбі); перебування у шлюбі й утримання дитини дружини від попереднього шлюбу; наявність у відповідача матері інваліда 3 групи.

З вказаних вище підстав він і звернувся до суду з даним позовом.

Не погоджуючись з позовними вимогами позивача, від представника відповідача 05 січня 2024 року надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог про зменшення розміру аліментів у повному обсязі, зазначаючи, що позивач є військовослужбовцем, проходить військову службу та за характером своєї роботи не може здійснювати догляд за своєю матір`ю, адже має бути на службі та виконувати свої службові обов`язки.

Крім того, позивач не є єдиною дитиною у ОСОБА_5 , оскільки у позивача є ще старший рідний брат ОСОБА_1 , якому приблизно 40 років і проживає в с. Крутоярівка, де і проживає сама ОСОБА_5 , та молодший брат ОСОБА_6 , якому приблизно 34 роки.

Крім того мати позивача має чоловіка ОСОБА_7 , який працює.

Позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування погіршення його матеріального стану.

Він отримує достойну заробітну плату, а тому має фінансові можливості сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина у встановленому судовим наказом розмірі.

Звертає увагу суду на те, що ВС у своїй постанові від 16 вересня 2020 року вказав по справі № 565/2071/19, що у порушення зазначених вимог закону суди не врахували те, що позивач належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судами було встановлено збільшення доходів останнього.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

ВС звертає увагу на те, що зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, та суперечитиме її інтересам.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дій у справі.

20 листопада 2023 року Ухвалою суду позовна заява позивача була залишена без руху.

28 листопада 2023 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом повідомленням сторін, та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Представник позивача, позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Вислухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно 25 липня 2023 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області було видано судовий наказ по справі № 495/7540/23, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, але не більше десяти мінімумів для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.07.2023 року та до досягнення повноліття дитини ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 31)

Обґрунтовуючи мотиви свого позову позивач посилався на те, що існують обставини, які зумовлюють зменшення розміру аліментів.

До таких обставин належать: наявність у відповідача іншої дитини (у шлюбі); перебування у шлюбі й утримання дитини дружини від попереднього шлюбу; наявність у відповідача матері інваліда 3 групи.

В якості доказів приєднав до матеріалів справи: копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копію свідоцтва про шлюб; копію свідоцтва про народження ОСОБА_9 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копію висновку № 325 відносно ОСОБА_5 ; довідку до акту огляду МСЕК; характеристику на ОСОБА_9 ; службову характеристику на військовослужбовця; довідку № 646 від 07.08.2023 року ОСОБА_1 , що він дійсно перебуває на військовій службі.

Представник відповідача заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначила, що позивачем не надано жодного документу в обґрунтування своїх позовних вимог.

Нормативне обґрунтування

За ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, як вбачається з правового врегулювання питання зменшення чи збільшення розміру аліментів відсутні такі підстави як розподілення сукупного розміру аліментів виходячи з кількості дітей /в т.ч. від різного шлюбу/.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 року по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18 зроблено наступний висновок: «Відповідач Особа5 не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища.

Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи касаційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу».

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Поряд з цим, згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

В цьому контексті зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Суд не погоджується з ствердженнями позивача, що є всі підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки жодного доказу понесених витрат на утримання дитини від іншого шлюбу, на утримання дитини дружини та непрацездатній матері, яка є інвалідом 3 групи до матеріалів справи не надано, а також відсутні підтвердження, що дитина дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходяться саме на його утриманні, що мати дитини не отримує аліменти від батька дитини.

Так, дійсно матеріалами справи підтверджено, що у ОСОБА_1 народилася від іншого шлюбу дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

В цьому контексті зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідач є працездатною людиною, є військовослужбовцем, отримує заробітну плату, а тому має фінансові можливості сплачувати аліменти, визначені судовим наказом на утримання дитини, батьком якої він є.

За таких обставин, враховуючи відсутність доведення важкого матеріального становища позивача, прийнявши до уваги відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів з визначених у позові обставин, суд приходить до висновків про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-184, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 01 квітня 2024 року.

С У Д Д Я :