КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-з/824/332/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2024 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Гижицької Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Глухенького Олександра Анатолійовича в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про встановлення факту трудових відносин, витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану щорічну відпустку,-
У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом ФОП ОСОБА_1 про встановлення факту трудових відносин, витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану щорічну відпустку, в якому просив: встановити факт перебування в трудових відносинах ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 у період з 15 травня 2012 року по 31 березня 2020 року; зобов`язати ФОП ОСОБА_1 видати ОСОБА_2 належним чином оформлену трудову книжку; стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 178 000 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з лютого 2020 року по серпень 2022 року з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням адвокат Бабенко Я.В. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 січня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Бабенко Я.В. в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2023 року залишено без змін.

29 січня 2024 року через засоби поштового зв`язку на адресу Київського апеляційного суду адвокатом Глухеньким О.А. в інтересах ФОП ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 11 000 грн судових витрат на правову допомогу.

Заява обґрунтована тим, що у відзиві на апеляційну скаргу та судових дебатах представник відповідача заявляв про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

Зазначено, що до відзиву було додано копію акту виконаних робіт №3 від 27 жовтня 2023 року, рахунок №2710 від 27 жовтня 2023 року та докази сплати витрат на правову допомогу.

Вказує, що загалом позивачем понесені судові витрати у суді апеляційної інстанції по справі №761/24367/22 становлять 11 000 грн, зокрема:

за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідачем сплачено адвокату 5 000 грн;

за прибуття та участь у двох судових засіданнях у суді 28 листопада 2023 року та 24 січня 2024 року у справі №761/24367/22 в Київському апеляційному суді відповідач сплатив адвокату 6 000 грн.

Посилається на те, що необхідність стягнення з позивача витрат на правову допомогу також узгоджується з правовою позицією висловленою у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №308/9100/19-ц (провадження №61-6095/св20).

Крім того, вказує, що суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. Дана права позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі №757/36628/16-ц (провадження №61-19062св21).

Вважає, що витрати на правову допомогу є співмірними з витраченим часом на зустрічі з клієнтом, консультації, аналіз судової практики та підготовку документів щодо захисту інтересів клієнта.

У запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по справі №761/24367/22, а у разі задоволення такої заяви - зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлених ФОП ОСОБА_1 .

Вважає, розмір витрат на професійну правничу допомогу завищеним та таким, що не відповідають принципу розумності та необхідності.

Зазначає, що у заяві відсутній детальний опис правничої допомоги та кількість годин надання такої допомоги, що не дозволяє визначити співмірність, реальність та розумність розміру витрат.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час якого судом повідомлялися в установленому законом порядку (а.с. 109-191 т.3) у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Згідно із частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.

З матеріалів справи убачається, що у відзиві на апеляційну скаргу адвокат Глухенький О.А., зазначив за його підготовку відповідачем було сплачено 5 000 грн на підтвердження чого надав акт № 3 виконаних робіт до додатку до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2023 року, рахунок № 2710 від 27.10.2023 на суму 5 000 грн за підготовку відзиву та виписка про рух коштів по рахунку від 30.10.2023 (а.с. 130-132 т. 3).

Постановою Київського апеляційного суду від 24 січня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Бабенко Я.В. в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2023 року залишено без змін (а.с. 156-159 т. 3).

Встановлено, що 13 травня 2021 року між адвокатом Глухеньким О.А. та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги від 03 квітня 2023 року (а.с. 170-171 т. 3).

Зі змісту додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2023 року, що зокрема за підготовку відзиву на апеляційну скаргу замовник сплачує адвокату 5 000 грн й за участь у кожному судовому засіданні підлягає сплаті 3 000 грн (а.с. 172 т.3).

Долучено до заяви про ухвалення додаткового рішення й копії акту № 3 виконаних робіт до додатку до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2023 року, рахунку № 2710 від 27.10.2023 на суму 5 000 грн за підготовку відзиву та виписки про рух коштів по рахунку від 30.10.2023 (а.с. 173-175 т.3).

Також між сторонами укладено акт № 4 виконаних робіт до додатку до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2023 року, відповідно до якого за участь в судових засіданнях у Київському апеляційному суді у справі № 761/24367/22 - 6000 грн за 2 судових засідання, рахунок № 2401 від 04.01.2024 та виписка про рух коштів по рахунку від 29.01.2024 про сплату 6 000 грн (а.с. 178 т.3).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Отже, частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Так, зі справи убачається, що позивач заперечує проти заявленого розміру, посилаючись на те, що він є завищеним та таким, що не відповідає принципу розумності та необхідності й у заяві відсутній детальний опис правничої допомоги та кількість годин надання такої допомоги, що не дозволяє визначити співмірність, реальність та розумність розміру витрат.

Між тим, такі доводи заперечення не дають підстав до зменшення розміру понесених відповідачем витрат в суді апеляційної інстанції, оскільки в додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2023 року між адвокатом та відповідачкою узгоджено, що зокрема за підготовку відзиву на апеляційну скаргу замовник сплачує адвокату 5 000 грн й за участь у кожному судовому засіданні підлягає сплаті 3 000 грн.

Убачається, що за підготовку та подачу відзиву відповідачкою сплачено фіксовану суму в розмірі 5 000 грн.

Крім того, адвокат Глухенький О.А. брав участь у судових засіданнях від 28 листопада 2023 року та 24 січня 2024 року й за кожне засідання відповідачем сплачено по 3000 грн (а.с. 138-141, 152-154 т. 3).

Таким чином, вирішуючи питання розподілу судових витрат за надання правничої допомоги, апеляційний суд враховує загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для апелянта.

При цьому колегія суддів вважає, що доводи висловлені в запереченні позивача не знайшли свого підтвердження, представником відповідачки надано належні докази на підтвердження понесених ФОП ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, які є співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Більше того, апеляційна скарга позивача на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2023 року залишена без задоволення, то відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката на користь ФОП ОСОБА_1 підлягають стягненню з ОСОБА_2 повністю.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення заяви адвоката Глухенького О.А. в інтересах ФОП ОСОБА_1 та прийняття додаткової постанови відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Глухенького Олександра Анатолійовича в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задовольнити.

Ухвалити по справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 11 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: