справа № 759/5704/22
головуючий у суді І інстанції Твердохліб Ю.О.
провадження № 22-ц/824/5177/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» - адвоката Полєтаєва Андрія Андрійовича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулося до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь вартість спожитої електричної енергії у розмірі 3 294 грн, 3% річних та інфляційної складової у розмірі 920 грн 79 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії та передачі електричної енергії місцевим (локальним) електричним мережам.

ОСОБА_1 користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання щодо сплати заборгованості, внаслідок чого заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 01 червня 2021 року становить 3 294 грн. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 4 214 грн 79 коп. Незважаючи на попередження про необхідність сплатити заборгованість, свої зобов`язання відповідач не виконує, тому позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року позов ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо сплати коштів за отримані послуги, надані позивачем.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» - адвокат Полєтаєв А.А. подав апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на яку відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 є споживачем електричної енергії, яку постачав до 01 січня 2019 року позивач.

Станом на момент звернення до суду з цим позовом за показами електролічильника 012650 кВтг заборгованість за спожиту електроенергію на особовому рахунку № НОМЕР_1 становила 3 294 грн.

Позивач вказує, що указана заборгованість виникла внаслідок здійснення оплат не за фактичними показами лічильника або була спожита з останніх абонентських показників до моменту зняття контрольних показників лічильника. Однак у будь-якому випадку обов`язок оплати за спожиту електроенергію покладається на споживача.

Вартість використаної електричної енергії сплачувалася найчастіше фіксованими сумами, як наслідок сумами, що не відповідали її вартості.

У разі зазначення споживачем показів приладу обліку, які не відповідають фактичному споживанню, такі покази не враховуються у розрахунках.

Остання оплата на розрахунковий рахунок позивача у сумі 360 грн здійснена споживачем 22 січня 2019 року відносно показів 011200 кВтг, у той час коли фактичні покази приладу обліку, зафіксовані контролером 16 грудня 2018 року, становили 012060 кВтг. Оскільки споживачем не було надано фактичні покази лічильника станом на 01 січня 2019 року, нарахування на вказану дату проведено на розрахункові покази 012650 кВтг, які визначено згідно з Кодексом та вважаються стартовими для подальших розрахунків з ТОВ «Київські енергетичні послуги». Таким чином, споживачем не сплачено за обсяг електроенергії 1450 кВтг, спожитий до 01 січня 2019 року.

Зазначає, що саме сплата не за фактичними показами приладу обліку зі сторони споживача призвела до розбіжностей у нарахуваннях за спожиту електричну енергію та, як наслідок, виникненню заборгованості.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що позивачем не надано доказів наявності заборгованості у відповідача за спожити послуги, а надані до позову документи не відповідають фактичним обставинам.

Вказує, що в особовому рахунку зазначено показник використаної електроенергії за серпень 2018 року менший, ніж сплатила позивач, а в інші місяці 2018 року показники співпадають з платіжними квитанціями.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором про користування електричною енергією № 2 (а.с. 16).

Згідно з випискою за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 заборгованість станом на червень 2021 року становить 3 294 грн (а.с. 14-15).

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пунктом 84 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживач - це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Пунктом 2.3.13 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Постанова № 312) визначено, що обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць.

Згідно з пунктом 4.12 Постанови № 312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) (пункт 4.19 Постанови № 312).

Відповідно до пункту 4.3 Постанови № 312 дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

У позовній заяві ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» посилається на те, що відповідач неналежно виконує свої зобов`язання щодо сплати за надані послуги з електропостачання, її заборгованість станом на 01 червня 2021 року становить 3 294 грн, та саме цю суму основної заборгованості просить стягнути позивач на свою користь з відповідача.

Період, за який у відповідача виникла заборгованість у розмірі 3 294 грн у позові не зазначено.

До позовної заяви на підтвердження наявності заборгованості позивачем додано розрахунок з особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 за адресою споживання електроенергії: АДРЕСА_1 , який містить відомості щодо показів лічильника, споживання кВтг, тарифу, нарахованої суми до сплати, сплаченої відповідачем суми та сальдо за період з серпні 2015 року по червень 2021 року (а.с. 14-15).

З указаного розрахунку вбачається, що у грудні 2018 року відповідачу нараховано до сплати 1 842 грн, нею здійснена оплата у розмірі 360 грн, розмір сальдо становить 3 654 грн.

Також за інформацією, зазначеною в особовому рахунку, починаючи з січня 2019 року по червень 2021 року відповідачу не нараховувалися суми до сплати, у січні 2019 року нею сплачено 360 грн, а сальдо з січня 2019 року по червень 2021 року не змінювалося та становило 3 294 грн.

Заперечуючи проти позову, на підтвердження своїх доводів про відсутність заборгованості ОСОБА_1 надано до суду квитанції про сплату за послуги електропостачання (а.с. 62-73), а саме:

квитанція від 15 липня 2019 року про сплату за червень 2019 року у розмірі 140 грн 40 коп;

квитанція від 22 лютого 2019 року про сплату за січень 2019 року у розмірі 1 636 грн 20 коп;

квитанція від 12 березня 2019 року про сплату за лютий 2019 року у розмірі 10 грн;

квитанція від 22 квітня 2019 року про сплату за березень 2019 року у розмірі 2 грн;

квитанція від 11 травня 2019 року про сплату за квітень 2019 року у розмірі 1 грн;

квитанція від 11 червня 2019 року про сплату за травень 2019 року у розмірі 296 грн 10 коп.;

квитанція від 12 січня 2020 року про сплату за грудень 2019 року у розмірі 450 грн;

квитанція від 13 серпня 2019 року про сплату за липень 2019 року у розмірі 396 грн;

квитанція від 10 вересня 2019 року про сплату за серпень 2019 року у розмірі 135 грн;

квитанція від 13 жовтня 2019 року про сплату за вересень 2019 року у розмірі 309 грн 60 коп.;

квитанція від 15 листопада 2019 року про сплату за жовтень 2019 року у розмірі 282 грн 60 коп.;

квитанція від 13 грудня 2019 року про сплату за листопад 2019 року у розмірі 271 грн 80 коп.;

квитанція від 22 січня 2019 року про сплату за грудень 2018 року у розмірі 360 грн;

квитанція від 12 січня 2020 року про сплату за грудень 2019 року у розмірі 450 грн;

квитанція від 12 лютого 2020 року про сплату за січень 2020 року у розмірі 466 грн 86 коп.;

квитанція від 13 березня 2020 року про сплату за лютого 2020 року у розмірі 362 грн 70 коп.;

квитанція від 13 квітня 2020 року про сплату за березень 2020 року у розмірі 316 грн 80 коп.;

квитанція від 07 травня 2020 року про сплату за квітень 2020 року у розмірі 242 грн 24 коп.;

квитанція від 11 червня 2020 року про сплату за травень 2020 року у розмірі 340 грн 20 коп.;

квитанція від 15 січня 2021 року про сплату за грудень 2020 року у розмірі 450 грн;

квитанція від 12 серпня 2020 року про сплату за липень 2020 року у розмірі 394 грн 82 коп.;

квитанція від 10 вересня 2020 року про сплату за серпень 2020 року у розмірі 275 грн 40 коп.;

квитанція від 13 жовтня 2020 року про сплату за вересень 2020 року у розмірі 400 грн 40 коп.;

квитанція від 11 листопада 2020 року про сплату за жовтень 2020 року у розмірі 451 грн 80 коп.;

квитанція від 09 грудня 2020 року про сплату за листопад 2020 року у розмірі 466 грн 20 коп.;

квитанція від 14 липня 2020 року про сплату за червень 2020 року у розмірі 266 грн 40 коп.;

квитанція від 15 січня 2021 року про сплату за грудень 2020 року у розмірі 450 грн;

квитанція від 12 лютого 2021 року про сплату за січень 2021 року у розмірі 655 грн 20 коп.;

квитанція від 11 липня 2021 року про сплату за червень 2021 року у розмірі 656 грн 88 коп.;

квитанція від 12 травня 2021 року про сплату за квітень 2021 року у розмірі 656 грн 88 коп.;

квитанція від 13 червня 2021 року про сплату за травень 2021 року у розмірі 656 грн 88 коп.;

квитанція від 11 березня 2021 року про сплату за лютий 2021 року у розмірі 656 грн 88 коп.

З указаних квитанцій вбачається, що відповідачем сплачено за послуги з електропостачання за період з січня 2019 року по червень 2021 року грошові кошти на загальну суму 12 907 грн 74 коп.

Однак, в особовому рахунку з усіх зазначених платежів, здійснених відповідачем за вказаними квитанціями, відображена лише одна - сплата 360 грн за січень 2019 року.

Указана оплата відповідає наданій відповідачем квитанція від 22 січня 2019 року про сплату за грудень 2018 року у розмірі 360 грн.

В апеляційній скарзі позивачем зазначено, що до виникнення заборгованості та розбіжностей у нарахуваннях за електричну енергію спожиту відповідачем призвело здійснення нею сплати не за фактичними показами приладу обліку.

При цьому апеляційний суд враховує, що позивачем не заперечується факт здійснення відповідачем указаних платежів за наданими нею квитанціями.

Однак позивачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином сплата за надані послуги з електропостачанням споживачем у розмірі, який відмінний від розміру, який підлягав до сплати відповідно до фактичних показів приладу обліку, може призвести до того, що такі оплати взагалі не враховувалися позивачем.

Також позивачем не спростовано надані відповідачем докази щодо сплати за надані послуги.

До позовної заяви додано копії нарядів-допуску № 45443 та № 8000 для виконання робіт з відключення в електроустановках споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17-18), однак, як правильно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, позивачем не обґрунтовано доказове значення указаних документів, зокрема як указані роботи за цими нарядами відносяться до нарахованої відповідачу заборгованості.

Відповідно до частин 1, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України).

Сама лише роздруківка особового рахунку із зазначенням у такому про наявність у ОСОБА_1 заборгованості, за наявності наданих відповідачем квитанцій про сплату за надані послуги електропостачання, які позивачем не спростовані, не може вважатися належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом того, що у відповідача наявна заборгованість, питання про стягнення якої порушується у позові, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки, судом встановлені підстави для відмови у задоволенні позову по суті, то заява про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» - адвоката Полєтаєва Андрія Андрійовича залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська