КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/1032/24 Головуючий у суді І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/824/8786/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

29 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Стугна-1» Управління Південно-Західної залізниці» про визнання незаконним рішення щодо встановлення тарифу на електроенергію та скасування заборгованості по електроенергії,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 28 лютого 2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кирей О.В. звернулася з апеляційною скаргою, яка не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Згідно із пунктом 3 частини четвертої та частини п`ятої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

За подання апеляційної скарги судовий збір не сплачено, а заявниця у скарзі вказувала, що звільнена від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У Законі № 1023-XII не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та керуючись загальними принципами цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах «слабкої сторони», якою є фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. І особливістю таких правовідносин є участь у них спеціального суб`єкта - споживача.

У статті 1 Закону № 1023-ХІІ визначено, що споживач - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Згідно із частинами першою, другою статті 22 Закону № 1023-ХІІ захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 1023-ХІІ споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Вказана пільга щодо сплати судового збору підлягає застосуванню лише у випадку коли позивач пред`явив позовні вимоги, пов`язані з порушенням його прав саме як споживача послуг.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та ОК «Садівницьке товариство «Стугна-1» Управління Південно-Західної залізниці» не існує споживчих правовідносин, оскільки кооператив не є виконавцем послуг з електропостачання, він сам є колективним споживачем цих послуг, а заявниця, за її доводами, являється членом зазначеного кооперативу.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що заявлені вимоги у даній справі не ґрунтуються на положеннях Закону № 1023-ХІІ, а стосуються забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання незаконним рішення щодо встановлення тарифу на електроенергію та скасування заборгованості по електроенергії.

У вказаних правовідносинах заявниця не є споживачем у розумінні статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» і тому не звільнена від сплати судового збору.

Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовані лише договірні відносини за участі споживача, як спеціального суб`єкта, однак вимоги заявниці не ґрунтуються на тому, що між сторонами існують договірні і, відповідно, споживчі правовідносини.

Суд апеляційної інстанції вважає, що сама по собі обставина того, що заявниця у заяві про забезпечення позову та апеляційній скарзі вказала, що звільнена від сплати судового збору відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ніяким чином не свідчить про те, що на правовідносини між сторонами поширюється дія цього Закону.

За таких обставин підстави вважати, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року відповідно до вимог частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні, а відтак її слід сплатити судовий збір.

Як передбачено підпунктом 9.2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Такий висновок про правильне застосування норм права висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року в справі № 915/955/15.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з розрахунку на місяць у 2024 році відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складає 3 028,00 грн.

Отже, за подання даної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_1 має сплатити 605,60 грн судового збору.

Апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором на рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; отримувач коштів: ГУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783.

Призначення платежу: *;101; код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу від 23 лютого 2024 року по справі № 372/1032/24, Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі або належним чином засвідченні копії.

За правилом частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року залишити без руху та встановити строк для усунення її недоліків десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.А. Голуб