НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

01 квітня 2024 рокуСправа № 322/566/24

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши матеріали

заяви:ОСОБА_1
до:ОСОБА_2
про:видачу судового наказу про стягнення аліментів,

та перевіривши дотримання заявником вимог ст.ст. 162, 163 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України),

встановив:

01.04.2024 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшла вищезазначена заява, в якій заявник просить:

- видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі судового наказу, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Пунктом четвертим частини третьої статті 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У поданій заяві зазначено, що дитина проживає із заявником. Проте, у заяві не зазначено жодного доказу на підтвердження спільного проживання дитини і заявника, а відповідних доказів до заяви не додано.

Відсутність таких доказів унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що подана заява не відповідає вимогам п. 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, отже слід відмовити у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 165 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 165 167, 260, 261, 263, 272 ЦПК України, суддя

ухвалив:

1.Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на підставі пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України.

2.Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ цього Кодексу, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 01 квітня 2024 року.

Суддя С.С. Гасанбеков