КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2721/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві Державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської в місті Києві Державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення, -

установив:

У червні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва, заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві Державної адміністрації; Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської в місті Києві Державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були народжені у шлюбі ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був народжений у шлюбі ОСОБА_1 з ОСОБА_6 .

Оскільки ОСОБА_5 наразі не перебуває у зареєстрованому шлюбі ані з ОСОБА_4 , ані з ОСОБА_6 , тому виникла необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме, що малолітні діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно перебувають на його утриманні, їхнього батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року у задоволенні зазначеної вище заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції самостійно вийшов за предмет розгляду заяви і почав досліджувати питання утримання дітей матерями.

Вказує, що ним було надано належні та достатні докази того, що кошти направлялись ним саме на дітей.

Зазначає, що ним доводиться факт того, що він належним чином виконує свій батьківський обов`язок з утримання дітей, що він не ухиляється від цього, з огляду на те, що:

1)Він, наразі не перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , матір`ю двох своїх дітей - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також не перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

2) Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві адміністрації та Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві адміністрації у своїх відповідях на подані заяви та адвокатські запити вказали, що чинним законодавством України не передбачено можливість видавати довідки щодо належного утримання дітей; окремо було зазначено, що він не може отримати посвідчення багатодітного батька, адже для того, щоб набути статусу багатодітної сім`ї та отримати Посвідчення батьків багатодітної сім`ї необхідно дотриматись низки умов, а саме: - подружжя (тобто чоловік та жінка) мають перебувати у зареєстрованому шлюбі; - подружжя має разом проживати; - виховання подружжям трьох і більше дітей. Дитиною вважається особа до досягнення нею 18 років.

3) Він є особою чоловічої статі призовного віку, і для того, щоб він міг скористатись наданим чинним законодавством України правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, необхідно довести факт утримання трьох дітей віком до 18 років.

4) Оскільки на його утриманні троє неповнолітніх дітей, він має право на перетин державного кордону.

Вказує, що по суті, утримання ним своїх дітей, яке має вираз у грошовій формі - цілком підпадає під визначення «аліментів».

Наголосив, що факт утримання ним його дітей був доведений самим судом, але, в супереч сталої практики Верховного Суду (зокрема, у визначенні, що таке є «аліменти», що вкладається у визначення «обов`язок утримувати дитину»), нормам матеріального та процесуального права - заперечено, у чому не вбачається ніякої логіки.

Просив суд, рішення Голосіївського районного суду м. Києва 18 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги заяви в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 02 травня 2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис №2406.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 02 травня 2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1585.

Батьками у вказаних свідоцтвах зазначені: мати - ОСОБА_4 , батько - ОСОБА_1 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволено. Рішення набрало законної сили 27 жовтня 2018 року.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 11 жовтня 2018 року укладено договір про визначення місця проживання дітей та щодо здійснення батьківських прав та обов`язків, посвідчений ПН КМНО ОСОБА_7 , зареєстрованого в реєстрі за №2044.

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_1 зобов`язався на утримання сина - ОСОБА_2 щомісячно, однак не пізніше 5 числа кожного місяця, перераховувати на рахунок матері грошові кошти, у сумі згідно законодавства України, до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_1 зобов`язався у разі навчання ОСОБА_2 на денному відділенні у вищому навчальному закладі батько зобов`язується продовжити утримання сина до 23 вересня 2023 року; зобов`язався на утримання доньки - ОСОБА_2 , щомісячно, однак не пізніше 5 числа кожного місяця, перераховувати на рахунок матері грошові кошти, у сумі згідно законодавства України, до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

ОСОБА_1 зазначає, що діти ОСОБА_2 та ОСОБА_2 проживають разом із матір`ю ОСОБА_4 .

Виписка усіх платежів, сплачених ОСОБА_1 своїй колишній дружині ОСОБА_4 на утримання спільних їхніх спільних малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 2018 року на день звернення з даною заявою знаходяться в матеріалах справи, що підтверджується відповідними квитанціями.

Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві адміністрації у відповіді на адвокатський запит представника ОСОБА_1 - адвоката Стаценко Д.Р. повідомили, що чинним законодавством України не передбачено можливість видавати довідки щодо належного утримання дітей.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28 вересня 2021 року, про що зроблено актовий запис №703.

У вказаному свідоцтві про народження батьками записані: мати - ОСОБА_6 , батько - ОСОБА_5 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано.

22 серпня 2022 року у м. Софія, Республіка Болгарія між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено нотаріальний договір про участь батьків у вихованні та утриманні дитини, визначення її місця проживання та врегулювання відносин її батьків.

Відповідно до п. 2 договору, місце проживання дитини встановлено з матір`ю окремо від батька.

Як вбачається із вказаного договору, батьки погодили, що при укладенні цього договору батько виплачує матері суму, визначену у п. 3.5. договору.

У випадку невиконання даної вимоги договір є недійсним.

Відповідно до п. 3.5. договору, батько в рамках підписання договору сплачує матері суму у розмірі 91000 доларів США (або еквівалент в іншій валюті або золоті).

Орієнтовний графік платежів наступний, при цьому допускається зміна графіку за взаємною згодою сторін: 9500 доларів США - передплата, яка зроблена до моменту підписання цього договору, орієнтовно 28500 доларів США - в момент нотаріального посвідчення даного договору.

Оплата здійснюється шляхом взаємозаліку з золотими зливками (500 г), які знаходяться у володінні матері.

Орієнтовно 53000 доларів США - після отримання рішення суду про розірвання шлюбу, а також підписання нотаріально посвідченого документу про відсутність будь-яких фінансових та майнових претензій, пов`язаних із шлюбом, цим договором чи будь-якими іншими підставами.

Іншими підпунктами п. 3 цього договору визначається порядок витрат вищеперерахованих сум, які отримує матір як аліменти від батька.

У період з серпня 2022 по день із зверненням з цією заявою до суду ОСОБА_1 сплатив наступні кошти, що підтверджується розписками та актами прийому-передачі, підписаними ОСОБА_6 , з якою перебуває малолітній ОСОБА_5

25 травня 2023 року листом №100/09-1578 у відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_1 - адвоката Стаценко Д.Р., начальник служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві адміністрації зазначила, що відповідно до Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальних установ для дітей», та інших підзаконних актів, що регулюють нормативно-правову діяльність Служби у справах дітей не передбачено та не визначено порядок надання Службою довідок, про належне утримання та виховання дітей батьками.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що долучена до матеріалів справи виписки за надходженнями по картковому рахунку, в якій платник ОСОБА_1 , отримувач ОСОБА_4 , розписок та актів приймання-передачі, то з цих документів вбачається, що заявником надсилалися кошти у різних розмірах ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , однак, не має жодного доказу, який би підтверджував, що ці кошти були витрачені саме на утримання малолітніх дітей.

Крім цього, той факт, що матері дітей проживає окремо, не знімає з них обов`язок брати участь у вихованні дітей, та не свідчить про те, що батько виховує та утримує дітей самостійно, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Також, не надано жодної довідки про доходи ОСОБА_4 та ОСОБА_6 або підтвердження того, що останні дійсно ніде не працюють та не мають іншого джерела доходу.

Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування на утриманні заявника трьох малолітніх дітей, матеріали справи не містять.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

Визначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;

- чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Водночас, в умовах воєнного стану та окремого проживання з трьома дітьми у зв`язку з розлученням, ОСОБА_1 позбавлений можливості звернення до відповідних органів, щодо встановлення перебування всіх трьох дітей на його утриманні.

Так, судом встановлено, що звертаючись до суду з даною заявою, заявник зазначає, що встановлення даного юридичного факту необхідно останньому з метою підтвердження підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та можливості перетину кордону України, для виїзду за її межі.

На підтвердження перебування дітей на утриманні, заявником надано свідоцтва про народження та дані, щодо сплати аліментів.

Водночас, апеляційний суд вказує на те, що відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Тобто саме заявник в справах окремого провадження зобов`язаний надати суду докази, за якими він просить встановити юридичний факт.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Подаючи заяву до суду про встановлення факту перебування на утриманні, заявник не зазначає заінтересованими особами мам спільних із заявником дітей, які і повинні свідчити, щодо утримання їх спільних дітей, оскільки такий обов`язок покладається на обох батьків.

Факт сплати аліментів сам по собі не свідчить про повноту визначення чи перебуває особа на утриманні.

Водночас, поняття утримання законодавчо не визначено і покладається на розсуд суду, за достатності доказів наданих заявником.

Крім того, статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено таку категорію, як жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Визначальним фактором є не батьківство, а саме утримання трьох і більше дітей.

За роз`ясненнями Держприкордонслужби, для перетину кордону на даній підставі необхідно надати підтверджуючі документи на утримання трьох і більше дітей віком до 18 років. Такими документами можуть бути свідоцтва про народження трьох і більше дітей або свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю цих дітей та, відповідно, свідоцтва про народження цих дітей, або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком, або рішення суду про розірвання шлюбу та рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей з батьком, або посвідчення батька багатодітної сім`ї. Також слід врахувати, що якщо чоловік не проживає однією сім`єю зі своєю дитиною (дітьми), необхідно надати докази утримання такої дитини (дітей). Підтверджуючими документами можуть бути рішення суду про призначення аліментів на утримання дитини (дітей) та довідка з виконавчої служби про відсутність заборгованості по сплаті аліментів, розміру сплати таких аліментів тощо.

Після чого, за умови подачі вказаних документів, заявник, в разі відмови у перетині кордону, вправі оскаржувати вказане рішення.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки доказів на підтвердження факту перебування дітей на утриманні заявника в матеріалах недостатньо, всі заінтересовані особи не залучені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 березня 2024 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана