У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

11 березня 2024 року справа № 542/195/24

провадження № 2/542/185/24

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Кашуба М.І., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення витрат на поховання і догляд спадкодавця та про визнання права власності на рухоме майно,

в с т а н о в и в :

05.02.2024 до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Однак, дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статтям 175, 177 ЦПК України.

Разом з тим, за змістом положень частини 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивачможе додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, у позовній заяві, позивачка вказала, що померлий ОСОБА_5 незадовго до смерті виявив хворобу, за 17 днів до смерті був прооперований. Зазначила також про те, що ОСОБА_5 юридично перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , але їх шлюб припинив існування 20 років тому, вони проживали окремо та не вели спільного господарства. Вказала також про те, що ОСОБА_5 на час придбання спірного автомобіля мешкав у її будинку, був для неї близькою людиною і фактично членом родини.

Разом з тим, позовна заява всупереч вимозі п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не містить викладу обставин, якими, на думку позивача, такі факти підтверджуються, а також не містить посилання на докази, якими підтверджуться ці обставини.

При цьому, позивачкою, всупереч п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та не вказано поважних причин неможливості надати такі докази.

Крім того, зміст позовної заяви не надає можливість суду з`ясувати характер спірних правовідносин між сторонами.

Слід зауважити, що фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Так, позивачка, вказуючи у позовній заяві про те, що вона, як спадкоємиця померлого ОСОБА_5 зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини; на час придбання спірного автомобіля він мешкав у її будинку, був для неї близькою людиною і фактично членом родини; вона була фактичною дружиною померлого. Із копії поданої нею до нотаріуса заяви про прийняття спадщини вбачається, що позивачка посилалась на положення ст. 1264 ЦК України, тобто вважала себе особою, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Разом з тим, позовна заява взагалі не містить викладу обставин про те, чи дійсно позивачка проживала з померлим однією сім`єю протягом останніх п`яти років до моменту його смерті, вела з ним спільне господарство, тощо. Натомість, у позові вказано, що померлий проживав у будинку позивачки саме на момент придбання спірного автомобіля (2020 рік); між ними існували довірительні відносини; позивачка попросила померлого зареєструвати спірний автомобіль на нього.

Водночас, позивачка не вказує про правовий статус спірного рухомого майна: вона вважає його особистою власністю чи спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності її та померлого ОСОБА_5 (враховуючи посилання позивачки у позовній заяві на те, що вона з померлим проживали як чоловік та дружина).

Враховуючи наведене, уточненню підлягає обгрунтування позовної заяви в частині зазначення обставин, на які позивачка посилається як на підставу позову, тобто уточнення фактичної та правової підстав позову.

Крім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачкою заявлені дві позовні вимоги майнового характеру: про визнання права власності на рухоме майно- автомобіль марки NISSAN QASHQAI, стягнення коштів, витрачених у зв`язку з похованням спадкодавця.

Водночас, позовна заява не містить будь-яких відомостей про вартість спірного транспортного засобу. При цьому, у позові позивачка зазначила про те, що вона позичила в громадянина ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів. Поряд з цим, позовна заява не містить взагалі посилання на те, що вартість спірного автомобіля становила саме 10 000,00 доларів.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 176 ЦПК, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Суд зазначає, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна, однак відомостей про вартість зазначеного автомобіля в сумі 37021,00 грн (або 10000,00 доларів), як це зазначено в позові, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд зазначає, що матеріали позовної заяви не містять відомостей, необхідних для визначення ціни позову в частині позовних вимог про визнання права власності на рухоме майно, з огляду на що суд позбавлений можливості перевірити правильність сплати судового збору позивачкою.

Також, суд зазначає, що з мотивувальної частини позовної заяви вбачається, що позивачка, обґрунтовуючи вимогу про стягнення витрат з відповідачів, зазначає про необхідність стягнення з відповідачів як витрат, здійснених під час лікування померлого спадкодавця, так і витрат на поховання та облаштування пам`ятника померлому. Поряд з цим, в прохальній частині позову позивачка просить стягнути з відповідачів кошти, витрачені у зв`язку лише із похованням, зазначаючи загальну суму витрат, які були здійснені і на поховання, і на лікування, і на встановлення пам`ятника.

Враховуючи зазначене, потребує уточненню позовна вимога про стягнення з відповідачів витрат, сформульованих в прохальній частині позову з урахуванням мотивувальної частини позовної заяви.

Крім того, з поданого до суду відзиву стало відомо про те, що позивачка вже зверталась до суду з цією позовною заявою. Ухвалою суду від 21.12.2023 її було залишено без руху у зв`язку з недоліками, в тому числі, наведеними й у цій ухвалі. Проте, недоліки позивачкою усунуті не були, внаслідок чого позовна заява їй була повернута ухвалою суду від 16.01.2024. Вказана ухвала про повернення позовної заяви позивачкою не була оскаржена в апеляційному порядку. З наведеного слідує, що позивачка погодилась з рішенням суду та з його обгрунтуванням, зокрема, у частині вказаних судом недоліків.

За правилами частини 7 статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Однак, встановлено, що звертаючись до суду повторно, позивачка не усунула жодного недоліку, які були визначені ухвалою суду від 21.12.2023, відтак- не перестали існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

За правилами ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

За таких обставин, дану позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачці строк для усунення зазначених недоліків.

Судом при постановленні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Звертається увага позивачки на те, що якісна підготовка справи до розгляду, спрямована в першу чергу на захист інтересів самих учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись статтею 187, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення витрат на поховання і догляд спадкодавця та про визнання права власності на рухоме майно залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення вищевказаних недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії ухвали суду.

Роз`яснити, що в разі невиконання ухвали суду у встановлений строк, заява буде залишена без розгляду.

Копію ухвали вручити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М. І.