Постанова

Іменем України

28 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 757/60132/21-ц

провадження № 61-18600св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року у складі судді Волкової С. Я. та постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року у складі колегії суддів: Болотова Є. В., Кулікової С. В., Музичко С. Г.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому зазначив, що у жовтні 2021 року від Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові йому стало відомо про наявність виконавчого напису від 14 липня 2017 року № 8433, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») заборгованості за кредитним договором від 16 березня 2006 року у розмірі 20 200,42 грн.

Виконавчий напис вчинено з порушенням позовної давності, визначена банком сума заборгованості не є безспірною, тому просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

03 травня 2022 року рішенням Печерського районного суду м. Києва позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О., зареєстрований в реєстрі за № 8433, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 16 березня 2006 року у розмірі 20 200,42 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог щодо безспірності заборгованості відповідача перед банком. У виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який перевищує строк позовної давності.

06 грудня 2023 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_2 письмової вимогипро усунення боржником порушень, тому він був позбавлений можливості повідомити нотаріусу про свою згоду або непогодження із сумою заборгованості, надати свої заперечення щодо заборгованості або оспорити вимоги.

У порушеннячастини другої статті258 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) приватний нотаріус стягнув з ОСОБА_2 заборгованість за період з 16 березня 2006 року по 31 травня 2017 року, тобто поза межами річного строку спеціальної позовної давності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивачем пропущено позовну давності для звернення до суду із вказаним позовом колегія суддів апеляційного суду відхилила з тих підстав, що АТ КБ «Приватбанк» заяву про пропущення строків позовної давності до суду не подавав, тоді як із вказаною заявою може звернутись лише відповідач у справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

25 грудня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Обґрунтовуючи наявність підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), особа, яка подала касаційну скаргу, вказала, що суди розглянули справу та вирішили спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи була заявниця, яка не залучена до участі у справі. Суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , її представника та представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк», які належним чином не були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не вирішив клопотання про витребування доказів та ознайомлення з матеріалами справи.

Доводи інших учасників справи

Відзивів на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

16 січня 2024 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 757/60132/21-ц та витребувано її із Печерського районного суду м. Києва.

15 лютого 2024 року справа № 757/60132/21-ц надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 16 березня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського обслуговування.

14 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О. вчинено виконавчий напис № 8433 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 16 березня 2006 року у розмірі 20 200,42 грн (а. с. 11).

29 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Качурою В. В. при примусовому виконанні виконавчого провадження № 55009741 з примусового виконання виконавчого напису від 14 липня 2017 року № 8433, складено акт про проведені електронні торги, згідно з яким 15 квітня 2020 року на підставі Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 29 березня 2016 року № 2831/5, ДП «Сетам» провело електронні торги (лот № 413538) з реалізації 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу від 15 квітня 2020 року № 474924 проведення електронних торгів переможцем торгів стала ОСОБА_1 , ціна продажу нерухомого майна - 90 465,50 грн (а. с. 109).

Позиція Верховного Суду

Касаційне провадження у справі відкрито з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон України «Про нотаріат».

Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

За статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (далі - Перелік).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до підпункту 2.3. пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення.

Тому повідомлення боржника необхідно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такі висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Матеріали справи не містять доказів отримання такої письмової вимоги ОСОБА_2 , відповідачем не надано належних доказів на підтвердження направлення зазначеної вимоги.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 був позбавлений можливості повідомити нотаріусу про свою згоду або непогодження із сумою заборгованості, надати свої заперечення щодо заборгованості або оспорити вимоги.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У порушення зазначеної норми приватний нотаріус стягнув з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за період з 16 березня 2006 року по 31 травня 2017 року, тобто поза межами річного строку спеціальної позовної давності.

Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач пропустив позовну давність для звернення до суду із вказаним позовом спростовуються тим, що АТ КБ «Приватбанк» заяву про пропущення строків позовної давності до суду не подавав, тоді як із вказаною заявою може звернутись лише відповідач у справі.

Суди зробили обґрунтований висновок, що виконавчий напис вчинений нотаріусом без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Колегія суддів таких порушень норм процесуального права судами попередніх інстанцій не вбачає.

Щодо дотримання апеляційним судом норм процесуального права про належне повідомлення учасників про розгляд справи

Із матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2023 року ухвалою Київського апеляційного суду поновлено представниці ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представниці ОСОБА_1 (а. с. 136).

16 травня 2023 року ухвалою Київського апеляційного суду призначено справу до розгляду на 28 червня 2023 року об 11 год. 50 хв., про що учасників справи повідомлено судовими повістками-повідомленнями, зокрема представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на вказану нею електронну адресу (а. с. 144-146).

22 травня 2023 року представниця ОСОБА_1 - ОСОБА_3 направила на електронну адресу апеляційного суду клопотання про проведення розгляду справи 28 червня 2023 року в режимі відеоконференції (а. с. 147, 148).

29 травня 2023 року ухвалою Київського апеляційного суду зазначене клопотання задоволено (а. с. 154). Копію ухвали направлено на електронну адресу представниці (а. с. 157).

28 червня 2023 року представниця ОСОБА_1 - ОСОБА_3 направила на електронну адресу апеляційного суду клопотання про проведення розгляду справи 07 вересня 2023 року о 10 год 30 хв у режимі відеоконференції (а. с. 158, 159).

04 липня 2023 року ухвалою Київського апеляційного суду зазначене клопотання задоволено (а. с. 165). Копію ухвали направлено на електронну адресу представниці (а. с. 166).

07 вересня 2023 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Болотова Є. В. У довідці суду зазначено, що розгляд справи відбудеться 11 жовтня 2023 року об 11 год. 05 хв., про що учасникам справи направлено судові повістки-повідомлення (а. с. 177-189).

У вересні 2023 року представниця ОСОБА_1 - ОСОБА_3 направила на електронну адресу апеляційного суду клопотання про проведення розгляду справи 11 жовтня 2023 року та всіх подальших судових засідань у режимі відеоконференції (а. с. 170, 171).

02 жовтня 2023 року ухвалою Київського апеляційного суду зазначене клопотання задоволено (а. с. 190).

Згідно з довідкою суду у судове засідання, призначене на 11 жовтня 2023 року об 11 год. 05 хв., учасники справи не з`явилися, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. Розгляд апеляційної скарги відкладено на 15 листопада 2023 року о 10 год. 30 хв., про що учасникам справи направлено судові повістки-повідомлення (а. с. 193-201).

Судове засідання від 15 листопада 2023 року було проведено за участі представниці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , розгляд справи відкладено на 06 грудня 2023 року об 11 год. 30 хв. (а. с. 202), про що учасникам справи направлено судові повістки-повідомлення (а. с. 210-215).

01 грудня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» направило суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (а. с. 216).

Згідно з довідкою суду у судове засідання, призначене на 06 грудня 2023 року об 11 год. 30 хв., учасники справи не з`явилися, фіксація судового процесу не здійснювалася. Секретарем судового засідання здійснені дії щодо підключення представника ОСОБА_1 в системі «EasyCon», проте учасник перебував «offline» (а. с. 222).

Відповідно до вимог статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву (частина четверта статті 212 ЦПК України).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції вчинив всі можливі дії для проведення судового засідання за участі представниці ОСОБА_1 , остання була належним чином повідомлена про всі судові засідання у суді апеляційної інстанції, її заяви про розгляд справи у режимі відеоконференції були задоволені, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду несла сама представниця. Тому підстави для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права відсутні.

У матеріалах справи відсутня ухвала апеляційного суду про залучення ОСОБА_1 як третьої особи у справі. Таке формальне порушення норм процесуального права не потягло порушення прав ОСОБА_1 , оскільки апеляційний суд розглянув її апеляційну скаргу і надав доводам апеляційної скарги відповідну правову оцінку.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово звертала увагу, що не кожне допущене судом порушення процедури може істотно впливати на права учасників справи та тягнути порушення гарантій статті 6 Конвенції. Крім того, за змістом цієї статті більшість процесуальних порушень, допущених на одній стадії цивільного процесу, можна виправити на іншій його стадії (постанови від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц (провадження № 14-75цс22), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21)).

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

А. І. Грушицький

Є. В. Петров