Справа № 289/1737/22
Номер провадження 2/289/18/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Мельника О.В., з секретарем судових засідань Галькевич Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцем став її син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на день смерті проживав постійно з цивільною дружиною ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та в лютому 2022 року після смерті цивільної дружини ОСОБА_5 , у будинку серед документів покійних було виявлено заповіт, складений 26.06.1972 року ОСОБА_4 та посвідченого секретарем Вишевицької сільської Ради депутатів трудящих ОСОБА_7 і зареєстрований в реєстрі за № 77 з якого вбачається, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження у вигляді заповіту, в якому зазначила, що все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй і на що вона по закону матиме право заповіла ОСОБА_8 .

Отже позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту.

Ухвалою суду від 24.07.2023 року в справі замінено неналежного відповідача Вишевицьку сільську раду Житомирського (Радомишльського) району Житомирської області на належних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У поданій до суду заяві просять про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позову заперечила. Зокрема зазначила, що вона постійно проживає за адресою АДРЕСА_4 і ніякого заповіту вона та її родичі не знаходили і позивачу не надавали, його походження невідоме. Також звертають увагу суду, що зі змісту копії заповіту, слідує, що він підписаний іншою особою аніж ОСОБА_4 , оскільки остання була неграмотною, що не відповідає дійсності і як наслідок заповіт взагалі є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи питання про застосування норм права суд виходить з наступного: частинами 1, 3 ст. 5 ЦК України (в редакції 2004 року), передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом ч.ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (в редакції 2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 6 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц вказала, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у томи числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються новим ЦК України.

Таким чином, враховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , до даних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року.

Стаття 525 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Стаття 529 ЦК УРСР визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно статті 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Статтею 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, що викладені в п. 24 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску.

Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Отже, правила частини першої статті 550 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини без поважних причин, то правові підстави для вирішення питання про продовження строку для прийняття спадщини відсутні.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08.06.2022, виданого повторно Радомишльським відділом реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що складено відповідний актовий запис за № 12.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_4 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 про право особистої власності на жилий будинок виданого 04 жовтня 1990 року виконавчим комітетом Вишевицької сільської ради та зареєстрованого в Житомирському інвентарбюро 04 жовтня 1990 року.

З наданої копії слідує, що 26.06.1972 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Вишевицької сільської ради депутатів трудящих Радомишльського району Житомирської області зареєстрований в реєстрі за № 77, згідно якого все належне їй майно заповіла внучці ОСОБА_9 . Заповіт містить запис: «за негр. ОСОБА_10 по її прозьбі росписався ОСОБА_11 ».

Згідно відмітки приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С. цей заповіт на день смерті заповідача не змінювався та не відмінявся.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 69738977 від 12.08.2022 вбачається, що Радомишльською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 , спадкову справу на майно померлої було заведено 02.12.2008 за № 707.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідчено 02 грудня 2004 року завідуючим Радомишльської державної нотаріальної контори Михальовим Г.І., реєстровий № 1-2327 слідує, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 є її син ОСОБА_5 .

Зі змісту Постанови Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 309/02-31 від 29.08.2022 слідує, що 02 грудня 2004 року Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області заведена спадкова справа №707/2004 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Згідно довідки виданої Виконкомом Вишевицької сільської Ради народних депутатів Радомишльського району Житомирської області 26.11.2004 року за №774, яка знаходиться у матеріалах зазначеної спадкової справи, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті проживала та була прописана у будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім померлої у цьому будинку проживав на день смерті (і проживає на даний час) її син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщину в шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_4 прийняв її син ОСОБА_5 шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, проживав у даному будинку, проводив поточний ремонт будинку, обробляв земельну ділянку.

ОСОБА_5 подав до Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

На підставі цієї заяви нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори 02 грудня 2004 року заведена спадкова справа №707/2004 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та видано 02 грудня 2004 року за реєстром №1-2327 свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене в заяві спадкове майно.

За матеріалами спадкової справи, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців, заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину до Радомишльської державної нотаріальної контори станом на дату видачі свідоцтва про право на спадщину не зверталися.

Також за результатами перевірок, проведених нотаріусом в Єдиному реєстрі заповітів та спадкових прав (перед видачею свідоцтва про право на спадщину), заповітів ОСОБА_4 не виявлено, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру заповітів сформованого нотаріусом о 08:34, 02 грудня 2004 року за номером: 4776707, який знаходиться в матеріалах спадкової справи №707/2004.

На даний час до Радомишльської державної нотаріальної контри звернулася представник ОСОБА_12 , із, заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цей же цілий житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_4 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Представником заявника пред`явлено дублікат заповіту, що виданий секретарем Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області 09 червня 2022 року за реєстром №32. За даними Спадкового реєстру дублікат зареєстрований у Спадковому реєстрі 16 червня 2022 року Житомирською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи».

Зазначений дублікат заповіту виданий ОСОБА_1 у зв`язку із зіпсуванням заповіту ОСОБА_4 , що посвідчений Виконавчим комітетом Вишевицької сільської ради депутатів трудящих Радомишльського району Житомирської області 1972 року червня місяця 26 дня за реєстром №77. За даними спадного реєстру заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі 26 липня 2006 року Житомирською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Зазначені нотаріусом обставини учасниками по справі не оспорювались.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №6 від 27.04.2022 батьками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є батько ОСОБА_14 та матір`ю ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6211983 від 14.01.2005 року власником будинку за адресою АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-2327 від 02.12.2004 року є ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 17.11 2021 року виданого Радомишльським відділом реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що складено відповідний актовий запис за №538.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №0 від 04.12.2021 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до довідки № 282 від 21.06.2022 року виданої виконавчим комітетом Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав та був зареєстрований в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Разом з ним в цьому житловому будинку постійно проживала та була зареєстрована його цивільна дружина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 . Більше ніхто, постійно не проживав та не був зареєстрований на день його смерті та протягом шести місяців в цьому житловому будинку.

З виписки з погосподарської книги Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області №279 від 20.06.2022 року вбачається, що з 21.01.1968 року по 06.04.1993 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була головою двору за адресою: АДРЕСА_4 та з 1993 по 2021 рік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був головою двору за адресою: АДРЕСА_4 .

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 67622627 від 04.12.2021 року вбачається, що після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа за номером 337/2021.

За життя 15.11.2018 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області зареєстрований в реєстрі за № 47, згідно якого житловий будинок АДРЕСА_4 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці орієнтовною загальною площею 0,500 га з них 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства заповів ОСОБА_6 . Згідно відмітки голови Вишевицької сільської ради С. Гаврутенко, цей заповіт на день смерті заповідача не змінювався та не відмінявся.

Також з матеріалів спадкової справи № 337/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 вбачається, що згідно заяви від 04.12.2021 року ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , та вказала в заяві, що крім неї спадкоємцями померлого за іншим заповітом є ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_12 , що підтверджується виданим Радомишльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного МУМЮ (м. Хмельницький) свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 04.03.2022 року, про що складено відповідний актовий запис № 149.

Відповідно до копії Актового запису про смерть № 149 від 04.03.2022 року, слідує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та видано свідоцтво серії НОМЕР_4 .

За життя 21.06.2018 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області зареєстрований в реєстрі за № 33, згідно якого сертифікат на земельну частку (пай) ЖТ №0213954 площею 2,66 гектарів заповів ОСОБА_3 . Згідно відмітки секретаря сільської ради, цей заповіт на день смерті заповідача не змінювався та не відмінявся.

ОСОБА_3 фактично відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви від 06.05.2022 року.

Також з матеріалів спадкової справи № 337/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 вбачається, що згідно інформації що міститься у Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 67622664 від 04.12.2021 року заповіт ОСОБА_5 від 21.06.2018 року з реєстровим № 33 посвідчений Вишевицькою сільською радою, зареєстрований в Спадковому реєстрі і на момент заведення спадкової справи є чинним.

Також з матеріалів спадкової справи № 337/2021 слідує, що із заявами про прийняття спадщини від 04.05.2022 року звернулась сестра спадкодавця - ОСОБА_15 та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 16 серпня 1963 року батьками ОСОБА_16 є ОСОБА_14 та ОСОБА_17 .

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 12 травня 1968 року ОСОБА_16 уклала шлюб з ОСОБА_18 та прізвище після державної реєстрації шлюбу обрала - ОСОБА_19 .

30 квітня 1989 року Вишевицькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , про що зроблено актовий запис № 9. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_9 надано прізвище ОСОБА_21 .

З постанови Державного нотаріуса Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області Капранчук О.В. за № 309/02-31 від 26.08.2022 року слудує, що нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 факту прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця та заповідача ОСОБА_4 та вже виданим свідоцтвом про право на спадщину за законом 02.12.2004 року за реєстром № 12327 іншому спадкоємцю за законом першої черги ОСОБА_5 .

Також з матеріалів спадкової справи № 73/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_6 вбачається, що 20.04.2022 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, не розподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 663/2151/17 та інших.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом, є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, установлених цим кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими й електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК). Згідно ч.1 ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.. 12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами справи не підтверджується родинні відносини позивача із ОСОБА_4 . З матеріалів справи вбачається, що заповіт був складений за 20 років до дня смерті спадкодавця ОСОБА_4 в той же час позивачем не доведено обставину незнання про наявність заповіту за цей період. Так само, як і не доведено за яких обставин, від яких родичів та коли саме відповідачу стало відомо про наявність заповіту лише в 2022 році. Доказів недобросовісної поведінки службових осіб сільської ради, нотаріуса чи спадкоємців, щодо позивача, приховування факту наявності заповіту матеріали справи не містять.

З огляду на вище викладене, позивачем не вказано жодної перешкоди чи обставини, що сприяла б пропуску строку для прийняття спадщини з квітня 1993 року по вересень 2022 року, що становить майже 40 років, в тому числі більше 20 років за життя спадкодавця, а тому суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач не підтверджено належними і допустимими доказами, а від так відсутні підстави для задоволення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265, 268, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 29 березня 2024 року.

Суддя О. В. Мельник