Номер провадження: 22-ц/813/2331/24
Справа № 513/48/18
Головуючий у першій інстанції Бучацька А.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 22 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Бучацької А.І., у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення з аліментів на утримання дитини,

встановив:

05.07.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, виданого на підставі рішення Саратського районного суду Одеської області від 22 лютого 2018 року у цивільній справі № 513/48/18 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява була обґрунтувана тим, що виконавчий лист перебував на виконанні у Саратському ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юзистці (м.Одеса) та був повернутий за її заявою. Однак, до теперішнього часу виконавчий лист стягувачем не отриманий. Посилаючись на те, державним виконавцем Саратського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) оригінал виконавчого листа було надіслано за адресою: АДРЕСА_1 , хоча адреса заявниці: АДРЕСА_1 , заявниця вважає, що виконавчий документ було втрачено при пересилці.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 22 серпня 2023 року заяву ОСОБА_2 було задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа на підставі рішення Саратського районного суду Одеської області від 22 лютого 2018 року у цивільній справі № 513/48/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18.01.2018 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.122-124).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Саратського районного суду Одеської області від 22 серпня 2023 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.128-130).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кучерука А.В. (а.с.153-157).

Колегією суддів також були враховані заяви ОСОБА_2 про розгляд справи без її участі (а.с.160-161, 174-175).

Представником ОСОБА_4 адвокатом Кучеруком А.В. подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що задля встановлення обставин, що мають істотне значення для розгляду даної справи, представником апелянта зроблено адвокатський запит до ТОВ «Європейський медичний центр Джей Ем Сі» стосовно проходження неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , огляду (а.с.186-187).

Посилаючись на те, що відповідь станом на 20.02.2024 року не надійшла, представник апелянта просив задовольнити клопотання.

Апеляційний суд зазначає, що в даному випадку розглядається апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про видачу дублікату виконавчого листа, а тому не вбачає підстав для відкладення розгляду справи для надання представнику апелянта доказів щодо перебування малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на огляді у медичному центрі.

Таким чином, клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 21.02.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище.

Крім того, у зв`язку з перебуванням судді Громіка Р.Д. у відпустці у період з 26.02.2024 року по 01.03.2024 року та перебуванням судді Сегеди С.М. на лікарняному у період з 29.02.2024 року по 07.03.2024 року включно, повний текст судового рішення суду апеляційної інстанції складений 08.03.2024 року (а.с.193-194).

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції тривалий час (а.с.148), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив із того, що оригінал виконавчого листа було втрачено при пересилці поштовим зв`язком (а.с.122-124).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Саратського районного суду Одеської області від 22 лютого 2018 року у цивільній справі № 513/48/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18.01.2018 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.28-30).

10.04.2018 року за заявою ОСОБА_2 районним судом було видано виконавчий лист (а.с.34).

05.07.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 513/48/18 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , посилаючись на те, що виконавчий лист було втрачено при пересилці поштою (а.с.40).

Так, як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2020 року ОСОБА_2 звернулася до Саратського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 , що стягуються на утримання дитини згідно виконавчого листа № 513/48/18 від 06.04.2018 року, виданого Саратським районним судом Одеської області, без утримання заборгованості (а.с.106).

Постановою старшого державного виконавця Саратського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.12.2020 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 закону України «Про виконавче провадження» (а.с.109).

Відповідно ст. 28 закону України «Про виконавче провадження» належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу.

Згідно супровідного листа № 15269/5 від 24.12.2020 року Саратський районний ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) направив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постанову про повернення виконавчого листа від 24.12.2020 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа № 513/48/18 від 06.04.2018 року, що видав Саратський районний суд Одеської області. Однак з даного супровідного листа неможливо зрозуміти, чи дійсно повертався стягувачу або боржнику виконавчий лист (а.с.110).

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що поштове відправлення за № 15269/5 від 24.12.2020 року надсилалося рекомендованим повідомленням.

Також матеріали справи не містять рекомендованого повідомлення про отримання стягувачем оригіналу виконавчого листа.

Копія фіскального чеку «Укрпошти» від 22.01.2021 року щодо оплати рекомендованого листа на ім`я ОСОБА_2 також не підтверджує факту отримання ОСОБА_2 поштової кореспонденції від Саратського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Крім того, поштове відправлення надіслано на адресу: АДРЕСА_1 . Між тим, місцем реєстрації стягувача є: АДРЕСА_1 (а.с. 3-зворот).

Таким чином, враховуючи, що матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів про отримання стягувачем оригіналу виконавчого листа, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність видачі дублікату виконавчого листа.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заяви, судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» Конвенція зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвала у справі постановлена у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд.

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 22 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Через хворобу судді Сегеди С.М., повне судове рішення складено 08.03.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький