У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

08.03.2024

Справа № 522/3572/24

Провадження № 2/522/3807/24

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ярема Х.С. розглянув в письмовому провадженні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

ВСТАНОВИВ:

06.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 .

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 05.08.2021 в сумі 83 500 доларів США (3 198 885 грн.). Одночасно з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, якою просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, для того, щоб було вжито заходи для забезпечення позову у справі, заявнику необхідно довести, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Без встановлення наявності таких обставин вжиття заходів для забезпечення позову є неможливим.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Зі змісту позову вбачається, що предметом спору є стягнення з відповідача 83 500 дол. США.

Позивач надає відомості, що відповідачу належить квартира, власником якої є відповідач.

Суд звертає увагу на те, що адекватність заходу забезпечення позову, який застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи щодо забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Переконливих гарантій, що відповідач поверне позивачу позичені у нього кошти, у разі задоволення позову, звісно немає. Проте доводи позивача про ризики відчуження відповідачем належного йому майна саме з метою уникнення відповідальності щодо повернення коштів, є лише звичайними припущеннями. Важливо те, що особа, яка свідомо ризикувала позичити таку значну суму коштів за розпискою, складеною в простій письмовій формі, мала б сама попередньо подбати про якість гарантії захисту своїх майбутніх прав, у разі неповернення коштів, а не розраховувати, що це зробить суд шляхом накладення арешту на майно боржника.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в забезпеченні позову.

Керуючись ст. 149, 150, 152-154, 157 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Ярема Х.С.