Провадження №2/523/803/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"27" лютого 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначила, що відповідачі є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини відмовилась забрати доньку з полового будинку, що підтверджується актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України, мотивуючи відмову скрутним матеріальним становищем. Реєстрації новонародженої дитини здійснена на підставі Розпорядження Суворовської районної адміністрації ОМР від 30.12.2022 року № 469р. Відомості про батьків дитини внесені на підставі ст. 133 СК України. Представник зазначає, що батьки малолітньої дитини до Служби у справах дітей щодо повернення дитини не звертались, будь-яких пояснень або документів щодо бажання виховувати дитину не надали.

На підставі викладеного представник позивача просить: позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі: 1/3 частини усіх видів доходу, але не меншу ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в підготовче засідання. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачам роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.72).

На адресу суду надійшла заява представника позивача Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» 27.02.2024 року (вх. № 6641) щодо можливості проведення судового засіданні у відсутність сторони позивача та ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, згідно якої представник зазначила, що не заперечує з приводу заочного розгляду справи (а.с.79).

Відповідачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомили. Відповідач ОСОБА_1 судові повістки про виклик до суду отримала (а.с.52; 62;76-77;78), про причини не явки не повідомила, не подала відзиву не висловила думки щодо заявлених позовних вимог.

Представник третьої особи: органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради також звернулась із заявою щодо можливості проведення судового засідання у відсутність представника третьої особи та ухвалення рішення суду (а.с.80).

Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача та третьої особи звернулись на адресу суду з заявами про слухання справи за їх відсутності, відповідачі про час та слухання справи повідомлені, про причини не явки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали, а відтак підстав для відкладення слухання справи не має.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Звертаючись з позовними вимогами щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , представник позивача зазначив, що мати дитини не має бажання виховувати дитину, займається виховання малолітнього сина, не спроможна матеріально забезпечити ще одну дитину. З урахуванням викладеного позивач просить задовольнити позов.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини зазначені: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.12).

Згідно Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовились забирати з полового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 08.11.2022 року встановлено, що мати дитини написала заяву про відмову від новонародженої дитини з причин війни та складного матеріального становища (а.с.13-14). Обставини щодо відмовити забрати дитину з полового будинку також підтвердженні заявою ОСОБА_1 від 08.11.2022 року (а.с.15).

Відповідно до Повідомлення КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ОМР 08.11.202 року повідомила начальника Служби у справах дітей ОМР про те, що в перетинальному центрі КПН «ООКЛ» ООР» перебувала громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила живу дитину жіночої статі. Мати дитини написала заяву про відмову від дитини та залишила її у відділенні новонароджених ОПЦ КНП «ООКЛ» ОМР (а.с.16).

Судом досліджується висновок органу опіки та піклування від 06.10.2023 року № 01-05-3/375 згідно якого встановлені наступні обставини. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (за паспортними даними з 15.05.2018 року). Батько дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 26.06.2023 року № 680ССД/01-29, знятий з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з .2. Місцезнаходження та проживання батька, невідомо.

Відповідно до повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Одеська клінічна лікарня» Одеської обласної ради» від 08.11.2022 №01/01-07/961, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народила, в вищевказаному медичному закладі дитину жіночої статі та залишила її у відділенні новонароджених ОПЦ КНП «Одеська клінічна лікарня» Одеської обласної ради».

Згідно з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я, складеним 08.11.2022р. адміністрацією КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради», у присутності представника ЮП СП Суворовського ВП № З ОРУП № 1 ГУНП в Одеській представника територіального відділу Служби у Пересипському районі, мати дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надала заяву, якою відмовилася забрати новонароджену дитину з пологового будинку, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, наявністю ще однієї дитини на вихованні та відсутністю підтримки чоловіка. Народження малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.12.2022 року № 469р.

Відомості про батьків дитини до актового запису про народження внесені відповідно до 133 Сімейного кодексу України (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 19.01.2023 № 4).

Відповідно до інформації Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітній брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно до наказу Служби від 20.01.2023 №20 малолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до направлення Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної (військової) адміністрації до будинку дитини від 14.11.2022 року № 105/03 малолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено до КНП «Спеціалізований неврологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» ОМР.

Комунальним некомерційним підприємством «Дитяча міська поліклініка № 2» Одеської ради надано висновок від 25.04.2023 про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до договору № 6 про відкриття мешканцю дитячого/навчального закладу/закладу охорони здоров`я/закладу соціального захисту населення поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування від 04.04.2023 у малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкритий поточний рахунок в АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_1 . Відповідно до листа КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» ОМР від 20.07.2023 №719 малолітня дитина перебуває у вищезазначеному закладі на повному державному забезпеченні з 22.11.2022. За час перебування малолітньої ОСОБА_3 , батьки дитини, або родичі дитини жодного разу не телефонували, не відвідували, та не надавали матеріальної допомоги.

За інформацією наданою Центром соціальних служб Одеської міської від 05.12.2022 №04/01-2859 при проведені бесіди з ОСОБА_1 з`ясовано, що вона не має бажання виховувати свою новонароджену дитину, остання займається вихованням та забезпеченням свого малолітнього сина, який проживає разом з нею та неспроможна матеріально забезпечити ще одну дитину. Місце знаходження біологічного батька дитини, жінці не відомо.

З урахуванням викладеного, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Пересипської районної адміністрації ОМР (протокол засідання від 05.10.2023 року № 14) керуючись ст. 164 СК України, постанови № 3 Пленуму ВС України від 30.03.2007 року «про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації ОМР вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-9).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Частиною 7 ст.7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.03.21991 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України, зокрема п.2 ч.1 ст.164 СК України, визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (застосовується лише у разі, якщо мати, батько досягли повноліття); жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами (застосовується лише у разі, якщо мати, батько досягли повноліття); вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (застосовується лише у разі, якщо мати, батько досягли повноліття); засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

В даному випадку судом встановлено, що мати відмовилась забирати дитину з полового будинку, місце знаходження батька дитини встановити не можливо.

Позбавлення прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька так і для дитини (ст.166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (п.57,58).

У п.100 справи «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Не може також бути виправданим захід, що роз`єднує сімейні зв`язки, самим лише посиланням на ненадійний стан батьків, що може бути вирішено за допомогою менш радикальних засобів, такими як цільова матеріальна допомога та соціальна підтримка, а не шляхом розлучення сім`ї (як приклад, рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року).

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.180,181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України зазначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Як роз`яснено у п. 15,16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом враховується, що дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, який відповідач не може забезпечити. Зокрема, за час розгляду справи відповідач не довела суду такої можливості.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі по 1/3 частки з кожного з усіх видів заробітку, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється щодо обов`язку утримання дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі.

Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідачів аліментів у розмірі по 1/4 частки з кожного з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як дитини на користь якої стягуються аліменти, так і відповідачів.

При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

На підставі викладеного, з урахування досліджених доказів та пояснень сторін наданих під час розгляду справи, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі по 1/3 частки з кожного з усіх видів заробітку, необхідно дійти висновку, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дитини, а відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 55, 56, ЦК України, ст.ст. 150, 155, 164-166, 171 СК України, ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини № 3 «Сонечко» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі: 1/4 частини усіх видів доходу, але не меншу ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 , на особистий рахунок дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі: 1/4 частини усіх видів доходу, але не меншу ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 , на особистий рахунок дитини.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі: 1 073 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) - на користь держави судовий збір у розмірі: 1 073 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.03.2024р.

Суддя: