Справа № 357/4940/24
Провадження № 6/357/217/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши подання головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руслана Прохацького про примусове проникнення до квартири,-

В С Т А Н О В И В :

29.03.2024 року головний державний виконавець Прохацький Р. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із поданням про примусове проникнення до квартири, яке обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) знаходяться виконавчі провадження про конфіскацію у ОСОБА_1 майна в дохід держави, які перебувають у складі зведеного виконавчого провадження №73634609, до якого входять три виконавчі провадження про конфіскацію у ОСОБА_1 майна в дохід держави. Державним виконавцем здійснювались заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і ЗУ «Про виконавче провадження» та було встановлено, що у боржника відсутні транспортні засоби, відсутні відкриті рахунки у фінансових установах. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 . 15.12.2023р. та 18.12.2023р. державним виконавцем було здійснено виходи за вказаною адресою для проведення опису нерухомого майна, яке належить боржнику, однак двері помешкання квартири ніхто не відчинив, про що було складено акти державного виконавця. Заявник посилаючись на п. 13 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України просить невідкладно розглянути подання та винести ухвалу про примусове проникнення до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для проведення опису нерухомого майна, яке належить боржнику.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Ярмолі О.Я., справу зареєстровано 29.03.2024 року, передано судді для розгляду 01.04.2024 року.

Ухвалою судді від 01.04.2024 року подання головного державного виконавця Прохацького Р. прийнято до провадження, призначено справу до розгляду. (а.с. 23)

Державний виконавець Прохацький Р. в судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, заслухавши доводи державного виконавця, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно п.13 ч.3 до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржників - фізичних осіб у разі, якщо боржники чинять перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Із змісту подання вбачається, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 357/8316/16-к, виданий 30.06.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про конфіскацію майна, яке є власністю обвинуваченого ОСОБА_1 ; виконавчий лист № 357/12649/17, виданий 24.05.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про конфіскацію майна належного ОСОБА_1 ; виконавчий лист № 753/10939/19, виданий 16.08.21022 року Дарницьким районним судом м.Києва про конфіскацію майна, яке є власністю обвинуваченого ОСОБА_1 .

Таким чином, дане подання пов`язане з виконанням вироку, ухваленого в порядку кримінального судочинства, однак державний виконавець звернувся з поданням щодо проникнення до житла у порядку цивільного судочинства, зокрема з посиланням на норми ст.439 ЦПК України.

Суд, дослідивши вказане подання, прийшов до висновку про те, що деякі питання, пов`язані з виконанням рішень(вироків), ухвалених у господарських, адміністративних чи кримінальних справах, містять певні особливості та повинні розглядатись у порядку цивільного судочинства. Такий підхід законодавця пов`язано з тим, що вказані виконавчі дії виходять за межу публічно-правових правовідносин, господарських правовідносин або кримінальних правовідносин, і стосуються виключно цивільних прав фізичних чи юридичних осіб.

Подання про примусове проникнення до житла вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Крім того, КПК України не містить норм, які б регулювали можливість звернення органів державної виконавчої служби до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи в порядку кримінального судочинства, в процесі виконання вироку. Таким чином, державний виконавець правомірно звернувся до цивільного суду з поданням про примусове проникнення до житла, за виконавчим документом, виданим на підставі вироку суду.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника-фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку з залученням працівників поліції, вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Згідно частини 2 статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду. Однак, конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Невід`ємною засадою виконавчого провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» є обов`язковість виконання рішення суду, а згідно ст.18 вказаного закону виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим законом заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права. Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для виконання судового рішення, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Окрім того, вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій.

Отже, зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння. Проте, законом не передбачено звернення державного виконавця з поданням щодо надання дозволу на примусове проникнення до об`єкту нерухомого майна - без згоди боржника, хоча саме з такою вимогою державний виконавець звернувся до суду.

Зокрема, ч.13 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Судом встановлено, що державним виконавцем 27.08.2021, 03.12.2021, 18.10.2022 були відкриті виконавчі провадження № 66599199,67558860,70083135, постановою від 19.12.2023 року вказані виконавчі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження № 66599199.

18.02.2022 року державним виконавцем Левенець Є.С. в межах ВП № 66599199 було винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно виконавчих документів адреса місця проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . Однак, державний виконавець повідомив суд, що ОСОБА_1 відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

В матеріалах подання відсутні відомості про те, чи було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження боржнику для відома та виконання, також невідомо чи направлялась на адресу боржника постанова про накладення арешту або вимога, які саме виконавчі дії та з якою метою має намір здійснити державний виконавець, що може свідчити про повну відсутність інформації у боржника про існування виконавчого провадження.

Перебування боржника в місцях позбавлення волі не є перешкодою щодо інформування останнього про існування виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій, з метою уникнення порушення його прав та осіб, які є співвласниками житла.

В матеріалах справи міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності чотирьом особам, однак в матеріалах подання державний виконавець взагалі не зазначає інших співвласників житлового приміщення.

Суд зазначає, що проникнення до житла боржника є крайнім методом виконання рішення суду та може бути застосованим лише за наявності беззаперечних доказів та підстав, що виконавцем вживались усі методи та заходи виконання рішення суду, які не потребують проникнення до житла боржника та що виконання рішення суду можливо виключно за умови проникнення до житла боржника.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У квартирі АДРЕСА_1 ) проживають інші особи, які є співвласниками даної квартири разом із ОСОБА_1 , та проникнення до їхнього житла з метою проведення опису майна, призведе до порушення права цих осіб на недоторканність свого житла.

Таким чином, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не доведено, що він вжив усіх заходів на виконання судового рішення, у даному випадку вироку суду та, враховуючи, що проникнення до житла боржника є крайнім методом виконання рішення суду та може бути застосованим лише за наявності беззаперечних доказів та підстав, суд не вбачає підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла.

Керуючись ст.ст.260,261,439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руслана Прохацького про примусове проникнення до квартири - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя О. Я. Ярмола