Справа № 487/3115/23
Провадження № 2-с/487/27/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Матвєєнка Ігоря Юрійовича про скасування судового наказу, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 13.06.2023 у цивільній справі № 487/3115/23 за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію

ВСТАНОВИВ :

20.03.2024 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Матвєєнка І.Ю., в якій він просить скасувати судовий наказ, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 13.06.2023 у цивільній справі № 487/3115/23 за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію.

В обґрунтування заяви вказав, що зазначений судовий наказ є необґрунтованим та підлягає скасуванню через відсутність між стягувачем та боржником юридичних правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг, з огляду на те, що договір про надання послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 між ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» та ОСОБА_1 не укладався, а додані до заяви про видачу судового наказу копії нарядів про підключення системи опалення абонентам не є беззаперечним доказом надання послуг з теплопостачання до зазначеного будинку та доказом підключення до системи теплопостачання у цьому будинку (квартирі). Крім того вказав на відсутність належного обґрунтування самостійно визначеного стягувачем розміру заборгованості у заяві про видачу судового наказу. У зв`язку з чим стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію вважає неправомірним.

Суд, дослідивши подану заяву та додані до неї документи, матеріали цивільної справи № 487/3115/23, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

Як встановлено у судовому засіданні, за заявою ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» Заводським районним судом м. Миколаєва було видано судовий наказ від 13.06.2023 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію, яка постачалася за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 15819,86 грн., а також суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 427,45 грн., трьох відсотків річних у розмірі 156,83 грн. та судового збору у розмірі 268,40 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.04.2023 квартира АДРЕСА_2 перебуває у приватній власності ОСОБА_1 .

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно він зобов`язаний здійснювати витрати на управління, утримання та збереження такого майна.

Згідно з ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість послуг за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій випливає з самого факту користування цими послугами.

Відповідно до п. 13 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК) ( 1618-15 ), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Згідно із п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК) ( 1618-15 ), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) (далі - ЦК)). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Частиною 3 статті 171 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи те, що боржник оспорює правильність і безспірність розрахунків стягувача за наданні послуги з постачання теплової енергії, та приймаючи до уваги неможливість надання належної оцінки судом зазначеним обставинам в межах наказного провадження, суд доходить до висновку про наявність між сторонами спору про право, який має вирішуватися в межах позовного провадження, а тому заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 171 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Матвєєнка Ігоря Юрійовича про скасування судового наказу задовольнити.

Судовий наказ, виданий 13.06.2023, у цивільній справі № 487/3115/23 (провадження 2-н/487/645/23) за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію скасувати.

Роз`яснити, що заявник (стягувач) має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Боброва