справа 278/1016/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, розглянув заяву про забезпечення позову у цивільній справі за зверненням ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Кузьміна Леся Леонідівна про визнання договору про поділ спільного майна подружжя недійсним, --

В С Т А Н О В И В :

У провадження Житомирського районного суду Житомирської області надійшла вказана заява про забезпечення позову разом із самим позовом.

Такою заявою її автор просить суд ухвалити рішення про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно до вирішення заявленого спору.

Судом вирішено розгляд даного питання здійснювати у рамках судового засідання з викликом учасників, що регламентовано положеннями ч. 4 ст. 153 ЦПК України.

Представник заявника заяву підтримав і просив задовольнити з викладених підстав.

Відповідачка будучи належним чином повідомлена по дату, час та місце розгляду даної заяву, у судове засідання не прибула. Причини неявки суду невідомо.

Процесуальним законом дане питання врегульовано наступним чином.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду) (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" зазначив, що "розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам" (пункт 4). Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Проаналізувавши зміст заяви, додатки у вигляді квитанції про сплату судового збору за розгляд даного звернення, вимоги процесуального закону та усталену судову практику, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів наявності реальної загрози порушення прав позивача і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду лише в разі його задоволення.

Так само, у судовому засіданні представником позивача не було наведено доказів, які б свідчили про наявність реального спору. Судом установлено, що позивач майже чотири місяці назад уклав нотаріально засвідчений договір яким визначено долю наразі спірного майна. Мотиви з яких оспорюється укладений правочин вимагають ретельної перевірки і з`ясування.

У сукупності усі зазначені у даному рішенні і встановлені судом фактичні обставини справи не дають підстав для висновку про існування потреби у вжитті заходів забезпечення позову з одного боку й перевірки обставин щодо можливого зловживання позивачем процесуальними обов`язками з іншого боку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 153 ЦПК України, суд, --

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повне рішення виготовлене 11 березня 2024 року.

Суддя Євген Татуйко