Номер провадження: 22-ц/813/2366/24
Справа № 495/3696/23
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н.Д.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Анісімової Н.Д., про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину спільного майна,

встановив:

12.04.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину спільного майна.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду за його ж заявою (т.1, а.с.82, т.2, а.с.17-18).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2023 року, та просить ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі (т.2, а.с.24-40).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (т.2, а.с.67-71).

Вирішуючи питання про слухання справи, за участю апелянта ОСОБА_1 ,у відсутність інших учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи належними чином повідомлені про розгляд справи (а.с.87-91)

Заяв про відкладення розгляду справи з тих чи інших підстав суду не надходило.

Разом з тим, 20.02.2024 року, за день до судового засідання, від представника ОСОБА_3 адвоката Каланжова В.І. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (т.2, а.с.92-94).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.02.2024 року у задоволенні вищевказаної заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було відмовлено (т.2, а.с.95).

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Неявка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи викладене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді Одеського апеляційного суду майже пів року (т.2, а.с.58), колегія суддів вирішила слухати дану справу за відсутності позивача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Каланжова В.І., за участю відповідача і заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину спільного майна.

15.05.2023 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про залишення його позовної заяви без розгляду (т.1, а.с.82).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2023 року заяву ОСОБА_2 було задоволено, позовну заяву було залишено без розгляду (т.2, а.с.17-18).

У ст.129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. п. 4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Тому суд зобов`язаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду у зв`язку із виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Питання про залишення позову без розгляду регламентується положеннями ст. 257 ЦПК України. Згідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, право позивача (чи його представника) на ініціювання перед судом вирішення питання про залишення позову без розгляду може бути реалізоване до початку розгляду справи по суті.

Суд зобов`язаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач або його представник звернулися з таким клопотанням.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (подібний висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі № 308/13199/17, від 04 квітня 2022 року у справі № 441/1609/19).

При цьому звернення із заявою про залишення заяви без розгляду робить неможливим вирішення спору, навіть якщо на цьому наполягає відповідач.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом, на порядок реалізації якого воля інших учасників процесу не поширюється.

Надане позивачу право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи, і суд не зобов`язаний при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотиви, у зв`язку з якими така заява подана.

Отже, позивач ОСОБА_2 правомірно скористався своїм процесуальним правом, подавши заяву про залишення позову без розгляду до судового засідання, призначеного на 18.05.2023 року в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області.

Доводи апеляційної скарги такий висновок суду не спростовують, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 зловживав своїми процесуальними правами.

Так, в якості підстав для висновку про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що позивач ОСОБА_2 систематично подає аналогічні позови з тим самим предметом, та з тих самих підстав до одного й того самого відповідача з метою маніпуляцій автоматизованим розподілом справ між суддями.

Однак, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вони не містять жодних доказів того, що у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувають або перебували інші справи за позовом ОСОБА_2 до того ж відповідача, з тим самим предметом, та з тих самих підстав, що могло б стати підставою для висновку про мету позивача маніпулювати автоматизованим розподілом справ між суддями.

Вказаний довід ОСОБА_1 про подачу позивачем аналогічних позовів до різних судів ґрунтується виключно на припущеннях, що не відповідає ч. 6 ст. 81 ЦПК України, згідно якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Більше того, колегією суддів встановлено, з чим погодилась і апелянт ОСОБА_1 , що позивач ОСОБА_2 вперше звернувся до суду із даним позовом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст. 374. ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд.

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 серпня 2023 року про залишення без розгляду позовної заяви залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Через хворобу судді Сегеди С.М., повне судове рішення складено 08.03.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький