Справа № 357/8744/23
Провадження № 2-п/357/12/24
У Х В А Л А

28 березня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

11.03.2024 представник заявника, адвокат Друзь Віталій Вікторович, звернувся до суду з даною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 14.03.2024, в якій просить скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2023 року по справі №357/11376/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, а справу призначити до розгляду в судовому засіданні. Також, просить поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2023 року у справі №357/8744/23, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 47686,62 грн та витрати у справі у розмірі 12147,20 грн. Відповідачка не була повідомлена про дату та час розгляду цієї справи, не отримувала позовної заяви з документами, що були предметом розгляду справи, як не отримувала і ухвали про відкриття провадження у справі, чи будь-яких інших документів від суду. У зв`язку з наведеним, відповідачкою не було подано відзив на позовну заяву. Також, відповідачка не погоджується з заявленою позивачем до стягнення сумою заборгованості, зазначені вимоги позивача є спірними. Щодо поважності причин неявки в судове засідання, то матеріали справи не містять підтвердження вручення відповідачці копії заочного рішення суду, отримання нею повісток, у зв`язку з чим вона не була обізнана про дату та час судового засідання та розгляд справи, також матеріали справи не містять доказів вручення відповідачці копії позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідачка з 18.04.2023 проходить службу у ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, тобто у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків (інколи цілодобово) та в умовах військового стану змогла звернутися за правовою допомогою до адвоката тільки 02.03.2024, який 04.03.2024 ознайомився з матеріалами справи, тоді ж відповідачка отримала копію зазначеного судового рішення та матеріалів справи. Таким чином, з огляду на те, що відповідачка не була присутня в судовому засіданні, не подала відзив на позовну заяву не лише в силу несвоєчасного отримання документів від суду, а також враховуючи прикінцеві та перехідні положення ЦК України під час дії військового стану та місце роботи позивача, тому, в даному випадку причини неявки відповідачки в судове засідання та не подання нею відзиву на позовну заяву є поважними. Заперечення відповідачки проти вимог позивача грунтуються на наступному. Не доведення факту набуття права вимоги, для підтвердження факту відступлення права вимоги, Фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Позивач своє право вимоги до відповідачки обґрунтовує посиланням на укладення між ним як фактором та ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом договору факторингу №03-05/2022 від 03 травня 2022 року. Відповідачка наголошує, що в тексті зазначеного договору факторингу, відсутні будь-які відомості про те, що до позивача перейшли будь-які права вимоги будь-якої заборгованості по відношенню до відповідача, зокрема і права вимоги за Кредитним договором №4298349 від 11.06.2021.У якості додатків до позовної заяви позивачем додано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №03-05/2022 від 03 травня 2022 року. Разом з тим, в зазначеному документі відсутня будь-яка інформація, що в реєстрі Боржників, який передано фактору, наявні будь-які відомості (ПІБ та ІПН позичальника; валюта кредиту; загальна сума боргу; залишок заборгованості по основному боргу; банк, що надав кредит (первісний кредитор); номер кредитного договору) про передачу ТОВ «Авентус Україна» прав вимоги серед інших 5849 боржників і до відповідача за кредитним договором №4298349 від 11.06.2021.Також до позовної заяви долучено витяг з реєстру боржників від 03 травня-2022 року, в якому зазначені відомості щодо Відповідача. Але, ознайомившись із зазначеним вище реєстром боржників (витягом), відповідач ставить під сумнів цей документ, з огляду на те, що цей документ вочевидь виготовлено шляхом збереження текстового файлу у форматі «pdf», з подальшим нанесенням фотозображення печаток підписантів договору факторингу та підписів уповноважених осіб. При цьому Позивач не зазначає про наявність у нього чи інших осіб оригіналу цього та і взагалі будь-яких інших долучених до позовної заяви документів. Тому, зазначений документ не може вважатися належним та допустим доказом і у випадку участі відповідача під час розгляду справи, ним би було ініційовано питання витребування та дослідження судом оригіналу цього документу в судовому засіданні, що на думку відповідача мало б істотне значення для вирішення справи. Також, позивачем також не надано будь-яких доказів того, що ним було взагалі здійснено оплату за договором факторингу. З огляду на відсутність належних та допустимих доказів переходу до позивача будь-яких прав вимоги до відповідачки, в т.ч. на підставі договору факторингу №03- 05/2022 від 03 травня 2022, не можна вважати що відповідачкою порушено будь-які права позивача, відтак не можна вважати ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» належним позивачем у справі, а відтак відсутні підстави для задоволення позову. Не доведення наявності та розміру заборгованості. Так, позивач зазначав, про наявність заборгованості відповідача за кредитним договором в розмірі 45920 грн., інфляційні втрати - 1476,00 грн., три відсотки річних - 290,62 грн., однак, відповідачка не погоджується з вимогами позивача щодо стягнення заборгованості в цілому, а зокрема і з розміром цієї заборгованості у зв`язку з недоведеністю цих обставин. Так, позивач серед іншого, просив суд стягнути з відповідачки заборгованість по тілу кредиту у сумі 14 000,00 грн. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи N342/180/17 у постанові від 03.07.2019 зауважила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. Також, позивач на підтвердження обставин видачі відповідачу, кредиту у зазначеному розмірі та на підставі кредитного договору №4298349 від 11.06.2021не надав жодного належного та допустимого доказу. Позивачем додано до позовної заяви довідку ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №2000 від 16.05.2022, в той же ж час цей документ не містить жодних відомостей про здійснення перерахування на користь відповідача суми кредиту на підставі кредитного договору 4298349 від 11.06.2021. Також, з тексту позовної заяви вбачається, що 09.08.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора на суму 7980,00 грн, відтак твердження позивача про те, що розмір основного боргу на час звернення до суду не був погашений взагалі безпідставні та необґрунтовані, оскільки наведені обставини свідчать про те, що розмір заборгованості по тілу кредиту повинен був зменшитися щонайменше на суму здійсненого платежу та складати 6020,00 грн. При цьому твердження позивача про нібито здійснення Відповідачкою платежу на погашення нарахованих відсотків, є припущенням позивача, в силу того, що до позовної заяви не додано жодного доказу того, що призначенням цього платежу було саме погашення нарахованих відсотків. До того ж на час здійснення платежу (09.08.2021), заборгованість по нарахованим в межах строку кредитування відсотки вже була погашена відповідачкою, а нараховувати відсотки після спливу строку кредитування визначеного в п.1.4 кредитного договору (до 11.07.2021) первісний кредитор не мав права в силу приписів абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, а також висновку Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 по справі N564/2199/15-ц. Позивач у позовній заяві зазначав про наявну заборгованість по сплаті процентів в сумі 31920,00 грн., однак такі вимоги позивача відповідач вважає безпідставними, в силу того що первісним кредитором протиправно було нараховано проценти за користування кредитом поза межами строку кредитування. Так, п.1.4 Кредитного договору визначено, що строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. З доданого до позовної заяви Графіку платежів вбачається, що строк кредиту складає з 11.06.2021 по 11.07.2021.При цьому, з цього ж графіку платежів вбачається, щ станом на день, на який припадав кінцевий строк кредитування, розмір заборгованості по кредиту складав: 14000,00 грн. (основний борг) та 79,80 грн. проценти. Сам позивач в заяві зазначає про те, що 10.07.2021 відповідачкою було в повному обсязі сплачено розмір нарахованих за весь строк кредитування процентів (станом на 10.08.2021).З урахуванням того що строк кредитування закінчився 11.07.2021, то з того ж дня відповідач втратив право нараховувати проценти по кредиту в силу наведених вище положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Тому, вимога позивача щодо стягнення на свою користь заборгованості зі сплати процентів на загальну суму 31 920,00 грн. безпідставні та необґрунтовані, оскільки ці проценти нараховані в період часу з 11.07.2021 по 07.12.2021, тобто поза межами строку кредитування. При цьому, відповідачка категорично не погоджується з твердженнями позивача про те, що строк кредитування було «пролонговано» на 90 днів, виходячи з наступного. Так, позивач стверджує, що сплативши 79,80 грн. 10.07.2021 у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 09.08.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день, 09.08.2021 Відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7980 грн 00 коп. в зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 08.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день, а у зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язань після 08.09.2021, керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. Стверджуючи про нібито ініціювання пролонгації договору на підставі п.4.2 цього договору, Позивач не додав до позовної заяви жодних доказів вчинення первісним кредитором дій передбачених п.4.2.3 Кредитного договору, зокрема доказів направлення текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені Споживачем Товариству в Особистому кабінеті/зазначені в Договорі. Окрім цього, позивачем не надано жодних доказів того, що сплата суми в 79,80 грн. була саме пропозицією з боку відповідачки продовжити строк договору, а не сплата строкової заборгованості по процентам, з огляду на що Позивачем не доведено факт пролонгації кредитного договору після 11.07.2021. Безпідставним є твердження позивача про продовження строків кредитування до 09.08.2021 у зв`язку з ненаданням доказів виконання кредитором дій передбачених п. 4.2.3. договору, а також не наданням доказів того, що сплата відповідачем коштів є його пропозицією щодо пролонгації. Відповідачка зазначає, що в силу приписів ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. В цьому аспекті, звертає увагу на п.п.4.2.2 Кредитного договору яким передбачено, що якщо споживач здійснюючи платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних у договорі способів. Встановлення вимог щодо необхідності здійснення відповідачем цілого ланцюга дій, у випадку якщо він не бажає при здійсненні платежів продовжувати строк дії договору, в той час як первісний кредитор має лише право схвалити пропозицію споживача щодо продовження строку дії договору шляхом направлення йому текстового повідомлення, є несправедливим. Крім того, позивачем також не надано жодних доказів того, що відповідачкою не вчинено дій щодо повідомлення первісного кредитора про небажання продовжувати строк користування кредитом. Окрім цього відповідач звертає увагу на те, що положення п.п.4.2.3 Кредитного договору, на який посилається Позивач стверджуючи про нібито автоматичну пролонгацію кредитного договору, є нікчемним в силу приписів ч.7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» Інфляційні втрати та 3% річних. Так, позивач просить стягнути з відповідача 1476,00 грн інфляційних втрат та 290,62 грн трьох відсотків річних, які нараховані за період часу з 07.12.2021 по 23.02.2022 (під час дії карантину встановленого КМУ для запобігання поширенню коронавірусної хвороби). Вказану вимогу позивача вважає безпідставною, як і нарахування відповідних сум в силу приписів п. 15 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України, у відповідності до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID- 19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця і позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

19.03.2024 судом постановлено ухвалу, якою поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято до провадження заяву, про перегляд заочного рішення від 26.10.2023 та призначено розгляд заяви на 28.03.2024 о 11 год. 00 хв.

22.03.2024 представник позивача, ОСОБА_2 , подала до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких зазначила, що судом вживались заходи відповідно до ЦПК України щодо належного повідомлення про розгляд даної справи. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у її відсутності або про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд правомірно розглянув справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та Відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. А тому жодних сумнівів в тому, що між ТОВ «Авентус Україна» та Відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту не виникає. Щодо розрахунків та перерахування коштів. Оскільки ТОВ «Авентус Україна» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Товариством в свою чергу було надано розрахунок заборгованості по кредитному Договору, який оформлений належним чином як документ Товариства, що підписаний Директором ТОВ «Авентус Україна» та скріплений печаткою Товариства. Позивач вважає, що наданий розрахунок є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості у цій справі. Зазначена правова позиція підтверджується Постановою Вінницького апеляційного суду № 131/1376/21 від 21 липня 2022 року. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом. З огляду на викладене вище, кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_1 , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства. Представником Позивача було здійснено адвокатський запит до банку емітенту платіжної картки щодо підтвердження належності картки відповідачу та перерахування коштів за договором первісним кредитором (копія адвокатського запиту додається). Сума заборгованості за Договором № 4298349 від 11.06.2021 року у сумі 62692,12 грн розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ «Авентус Україна». Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. 10.07.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 79,80 грн, у зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 09.08.2021) зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 09.08.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7980,00 грн, у зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 08.09.2021) зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 08.09.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. Надалі Відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював. Щодо автопролонгації, то згідно з п. 4.3.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. п.4.3.2. передбачено: Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2.Договору. Повідомлення про автопролонгацію було надіслано Споживачу до його особистого кабінету.У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Станом на сьогоднішній день, ані Кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним. Щодо правомірності факторингу та повідомлення про відступлення прав вимоги. пп. 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. 03.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК«Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 03-05/2022. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Щодо реєстру боржників необхідно зазначити, що Позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, скільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням ЗУ «Про захист персональних даних». Тому, просить залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, а рішення у справі №357/8744/23 від 26.10.2023 в силі.

26.03.2024 представник відповідача, адвокат Друзь Віталій Вікторович, подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що в запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення позивач зазначає про те, що судом вживались заходи відповідно до ЦПК України щодо належного повідомлення про розгляд даної справи, відповідачкою не подано відзиву на позовну заяву, не повідомлялося про причини своєї неявки в судове засідання, за таких обставин, суд правомірно розглянув справу за наявними у ній матеріалами. Разом з тим такі доводи позивача не спростовують жодним чином доводів відповідача про те що вона не отримувала жодних процесуальних документів у цій справі, повідомлень про дату та час призначених судових засідань, а також судового рішення за наслідками розгляду справи, оскільки тривалий час не проживає за адресою, на яку відповідні документи у цій справі направлялися. Саме у зв`язку з цим відповідачкою не було подано відзиву на позовну заяву та не подавалися повідомлення щодо причин неявки в судове засідання, оскільки Відповідач не був обізнаний про такі призначені судові засідання. Варто наголосити, що матеріали справи не містять жодних доказів того, щоб будь-які документи у цій справі були вручені відповідачці та що вона була обізнана про факт розгляду цієї справи в суді. За таких обставин, а також з огляду на обґрунтування заяви, в умовах коли Відповідачка дізнавшись про наявність відповідного судового рішення одразу вжила активних дій, що свідчать про її зацікавленість в участі у цій справі (зокрема звернулася за правовою допомогою до адвоката), обмеження в доступі до правосуддя відповідачки було б невиправданим і несправедливим, відтак заява подана від імені та в інтересах відповідачки цілком обґрунтована та повинна бути задоволена судом. В обґрунтування своїх заперечень позивач посилається на те, що в справі наявні докази перерахунку коштів на рахунок відповідачки, разом з тим позивач зазначає що ним було здійснено адвокатський запит на адресу АТ КБ «ПриватБанк» з метою витребування відомостей щодо приналежності карткового рахунку відповідачці. Варто відмітити, що зазначений запит, який долучено до заперечень, датовано 21.03.2024, тобто фактично за 5 місяців після ухвалення заочного рішення у справі та після подання заяви про його перегляд. Більше того, до своїх заперечень позивачем подано клопотання про витребування судом зазначених відомостей. Однак, суд позбавлений змоги на цій стадії судового провадження розглянути по суті клопотання позивача, задовольнити чи відхилити його, витребувати та дослідити відповідні документи. Окрім цього, позивач наполягає на нібито пролонгації кредитного договору, на підтвердження чого знову ж таки надає роздруківки невідомого походження, які не були предметом розгляду в суді під час ухвалення заочного судового рішення, що також свідчить про необхідність скасування заочного судового рішення, оцінки зокрема і зазначених документів судом під час судового розгляду за участі зокрема і відповідачки, оскільки обставини наявності чи відсутності факту пролонгації, у випадку якщо в даному випадку дійсно мало б місце надання первісним кредитором позики відповідачу, мають суттєве значення для правильного встановлення обставин справи, оскільки цей факт безпосередньо впливає на доведеність чи недоведеність права кредитора нараховувати проценти протягом окремого проміжку часу. Окремо, відповідачка звертає увагу на безпідставність посилання позивача на судові рішення у справах № 696/578/22 рішення від 25.10.2022, № 639/3692/22 рішення від 14.12.2022, № 639/3273/22 рішення від 10.01.2023, № 384/461/22 рішення від 01.01.2023, № 153/341/23 рішення від 12.04.2023, №558/97/23 рішення від 26.06.2023, оскільки рішення у наведених справах не можуть слугувати беззаперечним підтвердженням наявності в нього права вимоги саме до відповідачки за кредитним договором та рішення у цих справах не мають для справи №357/8744/23 преюдиціального значення. Підсумовуючи викладене вище, враховуючи зокрема подання позивачем до суду в якості нових доказів документів, що не були предметом розгляду під час ухвалення судового рішення, ініціювання ним питання про необхідність витребування судом доказів, з урахуванням доводів та обґрунтувань заяви відповідача про перегляд заочного судового рішення, необхідність дослідження в судовому засідання оригіналів доказів, про які зазначає відповідачка, вважає що в даному випадку є достатньо вагомі підстави для задоволення заяви відповідача, скасування заочного судового рішення та призначення справи до розгляду, з метою подальшого судового розгляду, наданню оцінки судом всім наявним у справі та поданим додатково документам, а також з`ясування обставин на яких наполягають сторони обґрунтовуючи свої вимоги та заперечення.

Представник позивача, ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечувала проти заяви та просила залишити її без задоволення.

Відповідачка - ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про скасування заочного рішення у справі підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Друзь Віталій Вікторович, в судовому засіданні заяву про скасування заочного рішення підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у заяві та просив її задовольнити у повному обсязі.

Суд, заслухавши учасників справи, оглянувши матеріали заяви та матеріали цивільної справи №357/8744/23, при вирішенні заяви про перегляд заочного рішення виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25.07.2023 судом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та 07.09.2023 судом постановлено ухвалу, про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.10.2023 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість у розмірі 45920,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1476,00 грн, три відсотки річних у розмірі 290,62 грн, всього 47686,62 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн, всього 12147,20 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. визначено, що суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи (Т. 1 а.с. 74) вбачається, що згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , і відповідачка повідомлялася про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та про судові засідання на 02.10.2023 та на 26.10.2023, шляхом направлення судових документів за вказаною адресою її реєстрації місця проживання (Т. 1 а.с. 122, 142), які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України № 127/2871/16-ц від 20.06.2018, зазначено, що повернута судова повістка з причини - «закінчення терміну зберігання», що не свідчить про відмову позивача від одержання повістки чи про його незнаходження за адресою, не є належними способами повідомлення позивача про розгляд справи, який в такому випадку відкладається.

Також, у Постанові Верховного Суду від 26.11.2020 №522/106/15-ц зроблено правовий висновок, що судові повістки про розгляд справи, призначений судом, ні позивач, ні її представник не отримували, що підтверджується поверненими до суду апеляційної інстанції повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання», а розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод».

Водночас, відповідачка повідомлялася про судові засідання на 02.10.2023 та на 26.10.2023, шляхом направлення судових повісток за адресою її місця проживання, що зазначена позивачем у позову, а саме: АДРЕСА_2 , які отримані ОСОБА_1 особисто 16.09.2023 та 18.10.2023 відповідно, що підтверджується матеріалами справи (Т. 1 а.с. 128, 145, 146) та не заперечується останньою.

Однак, відповідачка зазначає, що наявність поважні причини її неявки в судові засідання, оскільки остання з 18.04.2023 прийнята на службу у ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, що підтверджується копією трудової книжки та копією посвідчення (Т. 1 а.с. 186, 187), в той період часу перебувала на навчанні, а тому у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків (інколи цілодобово), особливо в умовах воєнного стану не змогла з`явитися в судові засідання, вчасно звернутися до адвоката з метою отримання кваліфікованої правової допомоги та подати відзив на позовну заяву, разом з запереченнями проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

Крім того, суд враховує, що у матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачці копії позовної заяви з додатками до неї, які направлялися позивачем з урахуванням норм ч. 1 ст. 177 ЦПК України, оскільки позов поданий через підсистему «Електронний суд».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зазначені обставини є поважними причинами неявки відповідачки в судове засідання, призначене на 02.10.2023 та 26.10.2023, а тому відповідачка не мала можливості подати до суду відзив на позовну заяву разом із запереченнями проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими вона не погоджується із посиланням на відповідні докази.

Також, суд приймає до уваги міркування представника відповідача, викладені у заяві щодо доводів позивача та доданих до позову доказів, оскільки вони мають істотне значення для правильного вирішення справи, крім того, суд враховує також те, що представник позивача, додав до заперечень на заяву про перегляд заочного рішення, нові докази, які стосуються предмету спору та не були досліджені судом під час ухвалення заочного рішення, а на даному етапі не можуть бути враховані судом.

Отже, виходячи з принципів цивільного судочинства, оцінивши повідомлені заявником обставини та враховуючи, що доводи, на які посилається відповідачка, мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 287-288, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про перегляд заочного рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задовольнити.

Скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 29 квітня 2024 року о 14 год. 00 хв.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://court.gov.ua/sud1003/.

Ухвала оскарженню окремо від рішення не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 01.04.2024.

Суддя О. В. Бондаренко