Дата документу 07.03.2024
Справа № 501/2942/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

представника Чорноморського відділу ДВС Шестопалової Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шестопалової Юлії Костянтинівни (стягувач ОСОБА_2 ),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Артем`єва К.М., звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області зі скаргою на дії старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шестопалової Ю.К. в якій просить: визнати дії старшого державного виконавця Шестопалової Ю.К. неправомірними; визнати направомірною постанову від 27.12.2023 старшого державного виконавця Шестопалової Ю.К. у виконавчому провадженні №73488522 від 04.12.2023 про встановлення часу і місця побачень з дитиною; стягнути з Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 про встановлення графіку побачень з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 17 травня 2018 року позовні вимоги позивача задоволені, встановлено графік побачень з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.00 до 15.00 години через суботу та неділю кожного місяця у присутності матері - ОСОБА_1 або її батьків. Рішення набуло чинності.

04 грудня 2023 року на підставі виконавчого листа, старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестопаловою Ю.К. відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області. Вказану постанову скаржник отримала 21 грудня 2023 року. Одночасно ОСОБА_1 отримала по пошті виклик до державного виконавця, в якому зазначено, прибути 18 грудня 2023 року для надання відомостей, щодо визначення місця проведення побачення батька з дитиною.

Звернувшись до Чорноморського відділу державної виконавчої служби ані державний виконавець, а ні начальник її не прийняли. Іншої дати зустрічі державний виконавець не зазначила. Тому, 26 грудня 2023 року скаржниця написала заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження з яких дізналась про складання актів щодо не надання нею відомостей про можливість спілкування ОСОБА_2 з донькою. В подальшому старший державний виконавець Шестопалова Ю.К. змінила графік спілкувань встановлений судом на свій розсуд.

Такі дії державного виконавця порушують Закон України «Про виконавче провадження», тому вона просить суд визнати дії старшого державного виконавця неправомірними, як і визнати неправомірною постанову від 27 грудня 2023 року про встановлення часу і місця побачень з дитиною.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явились, хоча були належним чином повідомленні про дату та час судового засідання.

Старший державний виконавець Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестопалова Ю.К. в судовому засіданні зазначила, що дійсно у неї на виконанні перебувало виконавче провадження з виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області щодо встановлення графіку побачень з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.00 до 15.00 години через суботу та неділю кожного місяця у присутності матері - ОСОБА_1 або її батьків. Виконавче провадження було відкрито 04 грудня 2023 року про що повідомлено учасників (сторін) виконавчого провадження. Враховуючи, що в рішенні не зазначено час, місце побачення, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження та визначає місця такого побачення, шляхом надсилання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. 22 грудня 2023 року старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса) Шестопаловою Ю.К. був складений акт державного виконавця за яким ОСОБА_1 з`явилась до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), однак не повідомила письмово державного виконавця про зручні для неї час та місце проведення побачення стягувача(батька) з дитиною.

Станом на 25 грудня 2023 року від учасників виконавчого провадження не надходило будь - яких повідомлень щодо встановлення зручного графіку виконання рішення суду. Однак, 27 грудня 2023 року ОСОБА_2 письмово повідомив старшого державного виконавця про зручні для нього час та (або) місце проведення побачення батька з дитиною, а саме: з 13:00 до 15:00 години у четвер один раз в два тижні кожного місяця, за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи даний факт, старшим державним виконавцем винесена постанова про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження.

10 січня 2023 року на адресу Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса) надійшла заява від ОСОБА_2 про повернення виконавчого листа без подальшого виконання.

Постановою від 10 січня 2024 року старшим державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), вважає що її дії правомірні та винесені виключно в межах її повноважень, доводи скарги безпідставні та задоволенню не підлягають.

Окрім того, старший державний виконавець Шестопалова Ю.К. зазначила, що скаржником не було надано суду жодного підтвердження фактичної сплати витрат на правничу допомогу, не надано обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу. У зв`язку з чим, просила відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням Іллічівського міського суду Одеської Області від 17 травня 2018 року встановлено ОСОБА_2 графік побачень з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.00 до 15.00 години через суботу та неділю кожного місяця у присутності матері - ОСОБА_1 або її батьків.

Відповідно до Інформації про виконавче провадження від 10 січня 2024 року, Постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 грудня 2023 року та Постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною від 27 грудня 2023 року слідує, що старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестопаловою Ю.К. відкрито виконавче провадження та визначено графік побачень батька з малолітньою донькою.

Постановою від 10 січня 2024 року старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шестопалової Ю.К., виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Приписами статті 18 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 Цивільного процесуального кодексу України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Варто враховувати, що виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої цієї статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням.

Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду.

Отже, у цій категорії спорів під час виконання виконавчого листа має враховуватися зміст і резолютивна частина рішення про встановлення способу і порядку участі одного з батьків у вихованні дитини.

В правових висновках Верховний Суд наголошує на тому, що виконанням виконавчого документа досягається єдина мета - виконання відповідного рішення суду.

Як вбачається з резолютивної частини рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 травня 2018 року, встановлено графік побачень ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 з 10.00 до 15.00 години через суботу та неділю кожного місяця у присутності матері ОСОБА_1 або її батьків, місце зустрічі рішенням не визначалось.

Оскільки у рішенні суд визначив тільки час, а місце та конкретні дні виконання рішення суду не зазначив, виконавець за положеннями ч.5 розділу 9 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Інструкцією з організації примусового виконання рішень», вправі визначити місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони.

В судовому засіданні старший державний виконавець зазначила, що виконавче провадження відкрито відповідно до рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 травня 2018 року, разом з постановою про відкриття виконавчого провадження від 04 грудня 2023 року учасникам виконавчого провадження надіслано виклик до державного виконавця та роз`яснено, що сторони мають право зазначити зручній час та місце виконання рішення суду.

Станом на 25 грудня 2023 року від учасників виконавчого провадження не надходило будь-яких повідомлень щодо встановлення зручного графіку виконання рішення суду, що підтверджується актами від 22 грудня 2023 року та 25 грудня 2023 року. Однак, 27 грудня 2023 року ОСОБА_2 письмово повідомив старшого державного виконавця про зручні для нього дні та місце проведення побачення батька з дитиною. 29 грудня 2023 року боржником надана заява щодо заперечення проти встановленого постановою від 27 грудня 2023 року графіку відвідувань дитини.

10 січня 2024 року за заявою стягувача виконавчий лист повернуто без подальшого виконання на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник скаржника зазначала, що для захисту дитини, вона просить визнати дії старшого державного виконавця щодо зміни графіку побачень батька з дитиною та винесену нею постанову про зміну графіку побачень неправомірними, оскільки в подальшому це може повторитися та порушити права дитини.

Враховуючи вимоги заявника, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають оскільки аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що до повноважень державного виконавця належить визначення часу та місця побачення з дитиною у випадку, коли про це не зазначено у рішенні суду, окрім того за заявою стягувача виконавчий лист повернуто без подальшого виконання на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що на час розгляду справи не впливає на права та інтереси скаржника.

Відповідно до ч.3 ст.451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст.452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи, що скарга задоволенню не підлягає, то, відповідно до вимог ст.452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника.

Керуючись ст.ст.260, 447-452 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шестопалової Юлії Костянтинівни (стягувач ОСОБА_2 ), - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 07 березня 2024 року.

Суддя