Справа №442/1304/24
Провадження №2/442/543/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Дрогобицької міської ради про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Дрогобицький міськрайонний суд із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Дрогобицької міської ради про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

В підтвердження заявлених вимог посилається на те, що 12 лютого 2004 року між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дрогобйцького міського управління юстиції Львівській області, актовий запис №33. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій, на сьогодні, виповнилося 18 років.

20 березня 2023 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області їхній шлюб розірвано. За останній рік відповідачка повністю самоусунулась від спілкування з дітьми. Донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітньою, однак син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує батьківського виховання, матеріальної допомоги від обох батьків, так як крім навчання відвідує платні гуртки та заняття. Відповідачка участі у вихованні дитини не приймає, дитиною зовсім не цікавиться та навіть жодного разу не відвідувала сина, хоча при цьому постійно проживає в Дрогобицькому районі та має можливість отримувати доходи і працювати. Так, з моменту проживання дітей з ним, з початку 2020 року відповідачка не надала жодного разу матеріальної допомоги на утримання дітей, повністю самоусунулась від утримання та виховання доньки та сина. Вона зовсім перестала цікавитись життям дітей. Для забезпечення потреб їхнього малолітнього сина в нормальному харчуванні, лікуванні, одязі, тощо, необхідна матеріальна допомога відповідачки, як матері дитини. Наскільки йому відомо, відповідачка більше шести місяців проживає з іншим чоловіком, ніякого зв`язку з ним та дітьми не підтримує. На даний час він є єдиним, з ким проживає їх малолітній син та повнолітня дочка у АДРЕСА_1 . Він самостійно займається вихованням сина та утримує його. Відповідачка повністю самоусунулась від виховання та утримання їхнього малолітнього сина. Так як відповідачка з ними не проживає, а дитина залишилася проживати з ним. Відповідачка не бажає проживати з ними однією сім`єю та виховувати, утримувати їхніх дітей, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин та самостійного виховання та утримання ним малолітньої дитини. Оскільки він є основним та єдиним утримувачем, що самостійно виховує малолітню дитину, він звернувся до відділу - служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради із заявою про встановлення даного факту. У відповідь на дане звернення було проведено обстеження умов проживання його з дітьми та надано Акт обстеження умов проживання від 11.01.2024. Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 11.01.2024р., складеного посадовими особами відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 забезпечений усім необхідними для проживання, навчання та проведення дозвілля.

Крім того, 20 березня 2023 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області суд визначив місце проживання дітей разом із батьком, що не позбавляє обов`язку відповідача брати участь у вихованні та утриманні дітей, однак відповідачка не бажає виконувати свої батьківські обов`язки, повністю ігнорує наявність у неї малолітнього сина, та ухиляється від його утримування та виховання. З його боку відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали б проживання дитини разом з ним, чи негативно впливали на її виховання та розвиток. Наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини не суперечить інтересам дитини, однак має важливе юридичне значення для нього як батька. Крім того, вважаю, що з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання сина, оскільки вона повністю самоусунулась від виховання та утримання сина, та не підтримує жодних відносин з сином як мати. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Ловінський Д. в судове засідання не з`явилися, однак від них поступили заяви, в яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача та представника позивача на підставі наявних доказів по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що не заперечує в частині встанолення факту самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , а в решті заявлених вимог просить відмовити, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами у зв"язку із неявкою сторін.

Третя особа - представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в судове засідання не з`явився, однак на адресу суд поступив лист, в якому просять проводити розгляд справи у відсутності їхнього представника.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши всі докази, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

На підставі ч.2 ст.80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Судом взято до уваги той факт, що як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 11.01.2024р., складеного посадовими особами Відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в квартирі АДРЕСА_2 від 11.01.2024р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 забезпечений усім необхідними для проживання, навчання та проведення дозвілля, створено всі умови: забезпечений сезонним одягом, шкільним приладдям; Під час обстеження та під час спілкування із ОСОБА_1 з`ясовано, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.03.2023р.

Згідно характеристики ОСОБА_3 , виданої Дрогобицьким ліцеєм №1 від 15.01.2024р., №01-32/15, ОСОБА_3 навчається у ліцеї з першого классу; за час навчання у ліцеї зарекомендував себе старанним, сумлінним, дисциплінованим, працелюбним, уважним, активним учнем. ОСОБА_6 регулярно відвідує заняття у ліцеї. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько переживає за успішність сина, допомагає у підготовці домашніх завдань, завжди відвідує батьківські збори, бере активну участь в житті классу, між батьком і сином хороший контакт, розуміння, учень позитивно відгукується про батька.

Крім того, враховано і те, що ОСОБА_2 усунулася від виконання Конституційного обов`язку, передбаченого ст.51 Конституції України щодо належного виховання своєї дитини : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позаяк сторони з 2020 року не проживають разом, не ведуть спільне господарство, внаслідок чого проживають за різними адресами.

У відповідності до ч.2 ст. 315 ЦПК України,у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 12.02.2004р. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , 20.02.2023р. рішенням Дрогобицького міськрайонного суду, шлюб розірвано.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження мерії НОМЕР_1 від 13.09.2011р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Оскільки дитина син ОСОБА_3 виявив бажання проживати з позивачем ОСОБА_1 , де вони й зареєстровані, за адресою: АДРЕСА_1 , тобто тільки з батьком, більше прив`язаний до нього та краще знаходить з ним спільну мову, зазначені вище обставини не заперечуються і матір`ю дитини, яка проживає та зареєстрована окремо від них, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання свого сина та його перебування на повному фінансовому утриманні батька.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 взмозі утримувати сина, піклуватися про нього належним чином, забезпечити його житлом, харчуванням, освітою, тощо, а відтак заявлені вимоги в частині встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають задоволенню, позаяк судом враховано той факт, що суд, насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах та відповідати якнайкращим її інтересам.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормами ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Так, судом встановлено, що відповідач перебуває в працездатному віці, договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося.

За ініціативою платника аліменти сплачуються у тому розмірі, який платник визначив як достатній. За укладеним між батьками договором вони сплачуються в погодженому сторонами розмірі, а за рішенням суду в розмірі, визначеному судом. Суд за заявою одержувача аліментів може визначити їх розмір як у твердій грошовій сумі, так і в частці від доходу.

Нормами ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, а відтак аналізуючи викладене та приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача та обставини, що мають істотне значення, а також те, що з відповідача інших стягнень по виконавчому листку не проводиться, а також з урахуванням матеріального становища позивача ОСОБА_1 , який самостійно надає матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині, несе інші витрати пов`язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, однак не може їх повноцінно утримувати при швидких інфляційних процесах в економіці та різкого подорожчання цін на продукти харчування, а тому заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 315, 317, 354 ЦПК України, ст.ст.110, 112, ч.1 160, ч.1 ст.161, 180, 184 СК України, суд,-

ВИ Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 2000 ( дві тисячі ) грн. щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 15.02.2024р. і до досягнення сином повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. в користь ОСОБА_1 .

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .:

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі :

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації : АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа : Орган Опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, юридична адреса : м.Дрогобич, пл.Ринок,1.

Суддя